Moram nešto da vam priznam,
ali prije toga želim
da vi meni nešto priznate.
Podignite ruku ukoliko ste u posljednjih godinu dana
doživjeli relativno slab stres.
Iko?
A umjerenu količinu stresa?
Ko je iskusio jako stresnu situaciju?
Da. Ja takođe.
Ali to nije ono što sam htjela da priznam.
Moje priznanje je ovo: ja sam zdravstveni psiholog,
i moja misija je da učinim ljude što srećnijim i zdravijim.
Ali plašim se da nešto o čemu govorim
posljednjih 10 godina čini više štete nego koristi,
a to ima veze sa stresom.
Godinama govorim ljudima, stres vas čini bolesnima.
Povećava rizik svega, od najobičnije prehlade
do srčanih bolesti.
U suštini, pretvorila sam stres u neprijatelja.
Ali, moje mišljenje o stresu se promijenilo,
i danas želim da promijenim i vaše.
Dozvolite mi da počnem sa istraživanjem koje je promijenilo
moj čitav pristup stresu.
Istraživanje je pratilo 30 000 odraslih u Americi
osam godina, a počelo je tako što su pitali ljude:
"Koliko Vam je prethodna godina bila stresna?"
Još su ih pitali: "Vjerujete li
da stres ugrožava Vaše zdravlje?"
Potom su iskoristili javne podatke o umrlima
kako bi saznali ko je umro.
(Smijeh)
U redu. Prvo malo loših vijesti.
Ljudi koji su imali jako stresnu godinu
imali su za 43% uvećan rizik od smrti.
Ali to je je bilo tačno samo za one
koji su vjerovali da je stres štetan za njihovo zdravlje.
(Smijeh)
Ljudi koji su bili pod jakim stresom
ali nijesu mislili da je on štetan po njih
nijesu imali uvećanu stopu smrtnosti.
Zapravo, imali su najniži rizik od smrti
u poređenju sa svim ispitanicima iz istraživanja, uključujući i one
koji su imali relativno nizak stres.
Istraživači su procijenili da u toku ovih osam godina
koliko su pratili smrtnost,
182 000 Amerikanaca koji su umrli prerano,
umrli su ne zbog stresa, već zbog vjerovanja
da je stres loš po njih. (Smijeh)
To je preko 20 000 umrlih godišnje.
E sad, ako je ova pretpostavka tačna,
to bi značilo da vjerovanje da je stres štetan
predstavlja uzročnik smrti koji se nalazi na 15. mjestu
u Americi tokom prošle godine,
od kojeg je umrlo više ljudi nego od raka kože,
side i od ubistava.
(Smijeh)
Sada vidite zbog čega me je ova studija izbezumila.
Ja ovdje trošim toliko energije pričajući ljudima
da je stres loš za njihovo zdravlje.
Ovo istraživanje me je navelo da se zapitam:
Da li promjena vjerovanja o stresu
može da nas učini zdravijim? Nauka ovo potvrđuje.
Kada promijenite mišljenje o stresu,
možete da promijenite reakciju vašeg tijela na stres.
Sada ću da objasnim kako to funkcioniše,
hoću da se sada pretvarate da ste subjekti
u istraživanju koje je kreirano da izazove stres kod vas.
Zove se test socijalnog stresa.
Dođete u laboratoriju,
i rečeno vam je da imate pet minuta
da govorite o svojim ličnim slabostima
ispred eksperata koji vas procjenjuju,
i koji čine sve da osjećate pritisak,
izloženi ste jakom svjetlu i kamerama koje su uperene u vas,
nešto poput ovoga.
Procjenjivači su obučeni
da daju obeshrabrujuće, neverbalne povratne informacije poput ovih.
(Smijeh)
Sada kada ste u potpunosti obeshrabreni
vrijeme je za drugi dio: test iz matematike.
I bez vašeg znanja o tome,
eksperimentator je obučen da vas maltretira tokom toga.
Sada ćemo svi to da pokušamo.
Biće zabavno.
Za mene.
U redu. Hoću da svi odbrojavate unazad
od 996 po sedam.
Brojaćete naglas
što brže možete, počevši od 996.
Krenite!
Publika: (Računa)
Brže. Brže molim.
Prespori ste.
Stanite. Stop, stop, stop.
Onaj momak je pogriješio.
Svi ćemo morati ispočetka. (Smijeh)
Nijeste baš dobri u ovome, je l' da?
U redu, stekli ste predstavu.
Da ste zaista učestvovali u ovom istraživanju,
vjerovatno biste bili malo pod stresom.
Srce vam brže lupa,
moguće je da ubrzano dišete, preznojavate se.
I obično objašnjavamo ove fizičke promjene
kao anksioznost
ili znake da se ne borimo dobro sa pritiskom.
Ali šta bi bilo kada bi ih posmatrali
kao znake da se vaše tijelo energizuje,
priprema za suočavanje sa izazovom?
Upravo je to rečeno učesnicima
istraživanja na Harvardu.
Prije nego što su prošli kroz test socijalnog stresa,
naučeni su da misle da im je reakcija na stres zapravo od pomoći.
Da vas ubrzan rad srca priprema za akciju.
Ako dišete brže, da to nije problem.
To dovodi više kiseonika u mozak.
I subjekti koji su naučeni da posmatraju reakciju na stres
kao korisnu za njihov učinak,
pa, bili su manje pod stresom,
manje anksiozni, sigurniji,
ali ono što mi je bilo najfascinantnije
je to kako se fizička reakcija na stres promijenila.
Prilikom tipične reakcije na stres,
ubrzava vam se puls,
a krvni sudovi se stežu ovako.
I ovo je jedan od razloga zašto je hronični stres
ponekad povezan sa srčanim oboljenjima.
Nije baš zdravo biti u ovakvom stanju sve vrijeme.
Ali u istraživanju, kada su učesnici smatrali da im reakcija na stres
može biti od pomoći,
njihovi krvni sudovi su bili relaksirani poput ovoga.
Njihovo srce je i dalje radilo ubrzano,
ali ovo je znatno zdraviji kardiovaskularni profil.
I zapravo dosta podsjeća
na radosne i odvažne trenutke.
Kroz život prepun stresnih iskustava,
ova biološka promjena
može biti razlika
između srčanog udara uzrokovanog stresom u 50-toj godini
i srećnog života do 90-te.
I ovo je upravo ono što nova nauka o stresu razotkriva,
da je važno kako razmišljate o stresu.
Tako se i moj cilj kao zdravstvenog psihologa promijenio.
Više ne želim da se otarasim vašeg stresa.
Želim da vas učinim boljim u stresu.
I upravo smo učinili jednu malu intervenciju.
Ako ste podigli ruku i rekli
da ste imali jako stresnu prošlu godinu,
mogli smo vam spasiti život,
jer sljedeći put
kada vam srce ubrza od stresa,
sjetićete se ovog govora
i pomislićete,
moje tijelo mi pomaže da prevaziđem ovaj izazov.
A kada tako gledate na stres,
vaše vam tijelo povjeruje,
i vaša reakcija na stres postaje zdravija.
Rekla sam da sam provela deceniju demonizujući stres
kako bih ga se oslobodila,
tako da ćemo da uradimo još jednu intervenciju.
Želim da vam kažem nešto o
najpodcjenjenijem aspektu reakcije na stres
a ideja je ova:
Stres vas čini društvenim.
Kako biste razumjeli ovu stranu stresa,
moramo govoriti o hormonu, oksitocinu,
mada znam da je oksictocin već postao
popularniji od bilo kog hormona.
Već je zaradio i nadimak, hormon milovanja,
jer se oslobađa kada nekoga zagrlite.
Ali to je samo mali dio onoga šta on radi.
Oksitocin je neuro-hormon.
On pažljivo reguliše vaše moždane socijalne instinkte.
Priprema vas za stvari
koje jačaju vaše bliske odnose.
Oksitocin čini da žudite za fizičkim kontaktom
sa vašim prijateljima i porodicom.
Pojačava empatiju.
Čini vas spremnijim da pomognete i podržavate
ljude do kojih vam je stalo.
Neki ljudi čak predlažu
da ušmrkavamo oksitocin
kako bismo postali saosjećajniji i brižniji.
Ali evo šta većina ljudi ne razumije
u vezi sa oksitocinom.
To je hormon stresa.
Vaša hipofiza ga oslobađa
kao dio reagovanja na stres.
Dio je vaše reakcije na stres
baš kao i adrenalin koji vam ubrzava rad srca.
I kada je oksitocin oslobođen u stresnoj situaciji,
on vas pokreće da tragate za podrškom.
Vaša biološka reakcija na stres
vas podstiče da kažete nekome kako se osjećate
umjesto zatvaranja u sebe.
Reakcija na stres čini da primijetite
kada se neko u vašem životu muči
kako biste podržavali jedni druge.
Kada je život težak, reakcija na stres osigurava
da se okružujete ljudima koji će se brinuti o vama.
U redu, ali kako će vas to što znate sve ovo o stresu
učiniti zdravijima?
Pa, oksitocin ne utiče samo na mozak.
Utiče i na tijelo,
i jedna od glavnih uloga koje ima u tijelu
jeste da zaštiti vaš kardiovaskularni sistem
od efekata stresa.
To je prirodni antibiotik.
Takođe omogućava da krvni sudovi ostanu opušteni tokom stresa.
Ali moj omiljeni uticaj na tijelo je zapravo njegov uticaj na srce.
Vaše srce posjeduje receptore za ovaj hormon,
i oksitocin omogućava srčanim ćelijama da se regenerišu
i oporave od bilo kakvog oštećenja nastalog kao poljedica stresa.
Ovaj hormon stresa ojačava vaše srce,
i dobra stvar je to što su sve ove fizičke prednosti
oksitocina pojačane socijalnim kontaktom
i socijalnom podrškom,
tako da kada posegnete za drugima kada ste pod stresom,
bilo da tražite podršku ili da pomognete nekome,
oslobađate još više ovog hormona,
reakcija na stres postaje zdravija,
a i brže se oporavljate od stresa.
Mislim da je ovo nevjerovatno,
to da vaša reakcija na stres ima ugrađen mehanizam
za otpornost na stres,
a taj mehanizam je ljudska povezanost.
Želim da završim tako što ću vam reći nešto o još jednom istraživanju.
I dobro poslušajte, jer ovo istraživanje vam takođe može spasiti život.
Istraživanje je pratilo oko hiljadu odraslih u SAD-u,
između 34 i 93 godine,
i započeli su istraživanje pitanjem:
"Koliko Vam je prethodna godina bila stresna?"
Takođe su upitani: "Koliko ste vremena proveli
pomažući prijateljima, komšijama,
ljudima u Vašoj zajednici?"
A potom su iskoristili javne podatke u narednih pet godina,
kako bi saznali ko je umro.
Prvo ružne vijesti:
Za svako jako stresno iskustvo u životu,
kao što je finansijska ili porodična kriza,
rizik od umiranja se povećava za 30 procenata.
Ali -- i nadam se da očekujete "ali" do sad --
ali to nije bilo tačno za sve.
Ljudi koji su proveli vrijeme brinući se o drugima
nijesu pokazali povećanu stopu smrtnosti uzrokovanu stresom. Nula.
Brižnost je stvorila otpornost.
I još jednom vidimo
da štetni efekti stresa po vaše zdravlje
nijesu neizbježni.
Način na koji mislite i kako se ponašate
može promijeniti vaše iskustvo stresa.
Kada odlučite da svoju reakciju na stres posmatrate
kao korisnu,
stvarate biologiju odvažnosti.
A kada pod stresom odlučite da se povežete sa drugima,
stvarate otpornost.
E sad, ne bih baš tražila
još više stresnih iskustava u životu
ali zbog ovih podaka
počela sam da cijenim stres.
Stres otvara put ka našim srcima.
Saosjećajno srce koje pronalazi sreću i smisao
u povezivanju sa drugima,
i da, ubrzani rad srca,
koje radi brže da bi vam dalo snagu i energiju,
i kada odlučite da posmatrate stres na ovaj način,
ne samo da postajete bolji u njemu,
već dolazite do prilično značajnog zaključka.
Počinjete da vjerujete sebi
da se možete izboriti sa životnim izazovima,
i pamtite
da se više ne suočavate sami sa njima.
Hvala vam.
(Aplauz)
Kris Anderson: Ono što nam govorite je nevjerovatno.
Djeluje mi fenomenalno da mišljenje o stresu
može toliko uticati na životni vijek.
Kako bi se to odnosilo na savjet,
kao na primjer, ako neko pravi životni izbor
između, recimo, stresnog posla i posla koji to nije,
da li je važno kojim putem će poći?
Jednako je pametno poći za stresnijim poslom
dok god vjerujete da se možete izboriti sa njim u neku ruku?
Keli Mekgonigal: Da, i jedna stvar koju zasigurno znamo
je da je traganje za smislom bolje za vaše zdravlje
nego potreba da se izbjegne stres.
Tako da bih rekla da je zaista najbolje da napravite izbor tako da
idete za onim što ima smisla za vas u životu
i da vjerujete da se možete izboriti sa stresom koji ide uz to.
K.A.: Hvala puno Keli. To je stvarno sjajno. K.M. Hvala vam.
(Aplauz)