Typografins historia
Av: Ben Barrett - Forrest
Typografi är makt,
makt att uttrycka ord och idéer, visuellt.
Den är tidlös, men förändras alltid,
och det är detta vi nu kommer att titta på.
De flesta är nog överens om att skaparen av typsnittet var Johannes Gutenberg från Tyskland.
Ja, han hade en sådan hatt på sig!
Innan Gutenberg kom och revolutionerade kommunikationen i världen,
textade man alla böcker för hand.
Detta tidsödande och dyra arbete utfördes oftast av munkar.
Gutenberg skapade 'Black letter', det allra första typsnittet baserat på de tidigare handskrivna
bokstäverna.
'Blackletter' har tjocka vertikala linjer och tunna ihopkopplande linjer,
vilket var perfekt för handskrift
men alldeles för kompakt och hoptryckt i tryck.
Detta krävde förändring!
Plats för 'Roman Type'.
Just denna variant kallas för 'Cambria'
och som du säkert har sätt i din ordbehandlare.
Men den allra första varianten av 'Roman Type' skapades på 1400-talet av fransmannen
Nicolas Jenson. Här ser du hans typsnitt.
Jenson arbetade mest i Venedig i Italien,
och inspirerades av bokstäverna på de gamla romerska byggnaderna.
Hans form på typsnitten var baserade på raka linjer
och jämna kurvor. Detta gjorde dem lättlästa
jämfört med det mörka, kompakta 'Blackletter'.
Detta mer lämpliga typsnitt var en
omedelbar succé och spreds snabbt över Europa,
i kölvattnet på renässansen.
Nästa stora innovation inom typografin,
efter 'Roman Type', var 'Italics', vilka är som en
lutande, stiliserad variant av 'Roman Type'.
De skapades i slutet av 1400-talet i Italien för att få
plats med fler ord per papper och därmed spara pengar.
Idag använder vi 'Italic', kursiv stil, tillsammans
med 'Roman Type' för att understryka något.
Under denna tid i Italen skapades även
kommatecknet och semikolon, men det är
en helt annan historia.
Typsnittet utvecklades inte mycket förrän på
1700-talet i England då William Caslon skapade
ett typsnitt som satte en ny standard för lämplighet.
Det var inget radikalt men något som världen
hade tyckts vänta på.
Typsnittets kallas numer för ''Old Style' (garalder).
Några decennier senare skapade en annan britt,
vid namn Baskerville, en ny variant
av typsnitt som vi kallar 'Transitional' (övergångsform).
Ännu senare skapade fransmannen Didot och
italienaren Bodoni typsnitt som vi klassifierar
som 'Modern' (didoner).
De flesta seriff-typsnitt faller inom en av
dessa tre kategorier. Men vad utmärker dessa
kategorier?
'Old Style' har tjocka seriffer (klackar)
och lite kontrast mellan de smala och tjocka
partierna.
Kategorin 'Transitional' har bokstäver med
tunnare seriffer och högre kontrast mellan
de tjocka och smala partierna.
Kategorin ' Modern' har väldigt tunna seriffer
och mycket tydlig kontrast mellan
tjocka och smala partier.
William Caslon hade ett barnbarns barn som
hette William Caslon den fjärde.
Han tröttande på alla seriffer och tog helt
enkelt bort dem och skapade ett nytt typsnitt;
'Sans Serif'.
Det blev inte populärt med en gång
men blev så småningom väldigt stort.
Under den andra industriella revolutionen,
krävde reklambranchen fler nya typsnitt.