חבר'ה, תראו, אם אתם קצת כמוני,
ודאי התקשיתם לאחרונה יותר ויותר להתחמק ממלים
כמו: "גדל בתנאי חופש", "מוצרי משק", "אורגני",
במיוחד כאן, בקולורדו.
ככל שנעשינו יותר מודעים בשנים האחרונות למה שאנו אוכלים,
אותן מלים משונות הלכו והשתלבו באוצר המלים היומיומי שלנו.
כשהתחלנו לשים לב לקשר בין האוכל שאנו אוכלים
לבין גופנו והסביבה,
תעשיית המזון נאלצה להקשיב לנו.
והתוצאות היו באמת משמעותיות.
אלה מכם, ממדינות כמו וושינגטון ואורגון,
וכמובן, אחי בני קולורדו,
(תרועות)
כולכם יודעים על מה אני מדבר.
כי...
מלים כמו "טבעי" ו"גידול ביתי" משמשות לא רק בתזונה שלנו,
אלא יש כיום תעשיה שלמה שמדברת בשפה זו.
אתם יודעים... "עשב".
תעשיה שהניבה מסים ממכירות של כ-6 מיליארד דולר ב-2016.
אז מה דעתכם על כך
שחלק ממה שאתם חושבים על עניין ה"מריחואנה החוקית"
הוא אולי מוטעה?
תראו, אני מבין את זה.
דיבורים על נושאי "עשב" חוקי
הם דרך מהירה להיזרק מהשולחן של המקובלים.
מי כמוני יודע זאת.
אבל בדעתי לדבר על כך בכל זאת.
ראשית, לפני שאתחיל, אני רוצה להבהיר היטב משהו.
המאבק שלי איננו נגד השימוש האקראי והבוגר במריחואנה.
זה לא חשוב לי.
לעומת זאת, חשוב לי מאד שהתעשייה החדשה הזאת
טורחת לשכנע אותנו שאנו צורכים משהו טבעי
ומתקנים חוליים חברתיים, כשזה לא נכון.
אתחיל עם מבוא קצר ל"עשב".
הקנביס הוא צמח שגדל בטבע
ואשר שימש בתעשיית הטקסטיל ואפילו ברפואה הסינית המסורתית
במשך אלפי שנים.
ב"בראשית" א, כ"ט, נכתב אפילו,
"הנה נתתי לכם את כל עשב זרע... לאוכלה."
זה המיקרופון. יש לו משהו כמו של מטיפים טלוויזיוניים.
(צחוק)
הקנביס מורכב ממאות כימיקלים שונים.
אבל שניים מהם הם הכי מעניינים.
הסי-בי-די (קנבידיול) והטי-אייץ'-סי (טטראהידרוקנאבינול).
בסי-בי-די טמונות כל הסגולות הרפואיות.
זהו חלק מרתק ומדהים בצמח
שיש לו פוטנציאל אמיתי להועיל.
הוא גם כלל אינו ממכר.
אפשר לעשות אמבטיה עם החומר הזה,
תוך כדי הסנפת סי-בי-די טהור ושתיית שייק סי-בי-די,
בלי להתמסטל.
(צחוק)
ניסיתי את זה.
(צחוק)
לא. לא ניסיתי.
זה יקר מדי.
(צחוק)
אבל למרות שהסי-בי-די הוא חלק מעניין ומיוחד של הצמח,
הוא תופס נתח זעיר בשוק המסחרי.
את הכסף הגדול עושים מהכימיקל השני, הטי-אייץ'-סי.
הטי-אייץ'-סי הוא הרכיב הטבעי בצמח שממסטל.
ולפני שנות ה-70, הקנביס הכיל פחות מחצי אחוז טי-אייץ'-סי.
כך זה היה בטבע.
ב-40 השנה האחרונות השתפרנו בתור גננים,
(צחוק)
ואחוז הטי-אייץ'-סי החל לאט ובהדרגה לעלות.
עד לאחרונה, כשלתמונה החלו להיכנס הכימאים.
החבר'ה האלה העבירו את הגידול כולו למקומות סגורים,
כשמחזורי הגידול קצרים באורח קיצוני ולא-טבעי.
הם גם החלו להשתמש בקוטלי-מזיקים ודשנים
בדרכים שצריכות להדאיג אותנו.
למעשה, לאחרונה דיברתי עם חבר
שזה עתה עזב מקום עבודה בחברה לגידול מסחרי
משום שהיה מודאג מאד בגלל הכימיקלים
שעימם נדרש לבוא במגע.
אחדים מהעובדים אפילו עודדו אותו לעטות חליפת מגן נגד חומרים מסוכנים
בעת ריסוס תערובת הכימיקלים על הצמחים.
באמצעות מניפולציות כאלה,
המוצרים שנמכרים כיום מכילים מעל 30% טי-אייץ'-סי.
בעוד התמציות עשויות להכיל מעל 95% טי-אייץ'-סי.
רחוק מאד מהצמח הטבעי.
מה אומר לכם, זה איננו העשב שסבא גידל.
(צחוק)
זה איננו העשב שאבא גידל.
זה אפילו לא העשב שגידלתי אני!
(צחוק)
אם אי-פעם ביקרתם באחת מאלפי נקודות החלוקה
שצצו בשנים האחרונות,
אתם יודעים שלמעשה, אנו מוכרים שם טי-אייץ'-סי.
כל העשב שקונים באופן מסחרי מפרט בדיוק את כמות הטי-אייץ'-סי שיש בו.
וכך גם מוצרי הקנביס האחרים, הפופולריים יותר,
כמו סיגריות אלקטרוניות, קפה, גלידה,
תבלינים, גרנולה, מסטיק, ממתקים, דברי מאפה,
נרות רקטליים,
וכמובן, חומרי סיכה.
במידה רבה -- לא, באמת.
(צחוק)
במידה רבה, כל מה שאפשר לדמיין שאפשר להכניס לגוף האנושי.
רובו המכריע של הקנביס שנמכר כיום
איננו באמת קנביס.
זהו טי-אייץ'-סי טהור
או בריכוז גבוה ביותר ולא-טבעי.
ה"לגליזציה" של העשב היא הטעיה סמויה;
מיסחרנו את הטי-אייץ'-סי.
וזה קרה מהר מאד.
הסיבה לכך שהשוק המסחרי הגיע לפריחה כזאת
היא הכסף הרב שאפשר להרוויח
כשמספקים או מגבירים את רצוננו להתמסטל.
ואת הכסף הזה כבר לא עושים בחנויות בניהול משפחתי.
קבוצות ותאגידים תעשייתיים
כמו "ברית מדיניות התרופות", "מיזם מדיניות המריחואנה",
"השקעות ארקוויו" ו"איגוד תעשייני הקנביס"
הבריחו ועזרו לנו להבריח המון מגדלים קטנים.
אז הערמומיים האלה יודעים שהדרך הטובה ביותר
להמשיך להרוויח מאיתנו
היא לפי כלל ה-80-20 של תעשיית האלכוהול.
זה פשוט:
כש-80% מהמוצר נצרכים ע"י 20% מהצרכנים,
הצרכנים עם הבעיות.
השתדלנים העשירים והלבנים של תעשיית העשב,
וברצינות, כמעט כולם גברים לבנים עשירים,
יודעים שנצרוך יותר ממה שהם מוכרים
אם הם יחזקו את המוצר.
הם יודעים גם שסביר כפליים שנצרוך בסדירות טי-אייץ'-סי
אם אנו מרוויחים פחות מ-20,000 דולר לשנה -
מאשר אלה שמרוויחים יותר מ-50,000 דולר לשנה.
במלים אחרות, ככל שאתם עניים יותר,
כך עולה הסבירות שתוציאו כסף על המוצרים שלהם.
ובארץ הזאת יש זיקה חזקה בין הכנסה לגזע.
אחת הסיבות שאנו מרבים לשמוע בזכות לגליזציה של מריחואנה
היא שזה יעזור לבלום
את רמות הפשיעה הלא-פרופורציונלית בקרב מיעוטים,
וזה משהו שצריך להדאיג מאד את כולם כאן.
למרבה הצער,
די בכמות המעצרים בקרב הנוער כדי לסתור טיעון זה.
לפי המשרד לבטיחות הציבור של קולורדו,
מאז שהתחלנו במכירה הקמעונאית ב-2014 -
- כולה כמעט אך ורק לתושבי שכונות מיעוטים עניות -
ראינו ירידה של 8% במעצרים של ילדים לבנים בגין פעילות הקשורה לעשב.
יופי להם!
באותו פרק זמן
היתה עליה של 29% במעצרים
של ילדים היספניים בגין פעילות הקשורה לעשב,
ועליה של 58%
במעצרים של ילדים שחורים בגין פשיעה הקשורה לעשב.
שמעתם נכון:
אנו עוצרים בקולורדו יותר אנשים צבעוניים
מאשר לפני תחילת המסחור.
ואת זה לא תקראו ב"פוסט".
משרד הבטחון של קולורדו מתמקד במריחואנה החוקית.
בעיה גדולה נוספת היא שיעור ההשעיות מביה"ס.
בתי ספר שהם בעיקר לבנים -
כלומר, יש בהם אוכלוסיית מיעוטים של 25% ומטה,
לפי שנת הנתונים המלאה הראשונה מאז תחילת המסחור,
בבתי הספר האלה היו בסה"כ 190 השעיות על רקע שימוש בסמים,
כמעט כולן בגין שימוש בטי-אייץ'-סי.
באותה עת, בבתי ספר עם 75% עד 100% בני-מיעוטים,
היו 801 השעיות על רקע סמים,
כמעט כולן בגין שימוש בטי-אייץ'-סי.
כשדנים באוכלוסיות מיעוט,
מה שלעתים קרובות נותר מחוץ לדיון, למרבה הצער,
הוא קהילת הלהטב"ק.
חברי הקהילה הזאת מצויים בסבירות כפולה לצרוך טי-אייץ'-סי
מאלה שמזדהים כהטרוסקסואלים או סיסג'נדרים.
יש בקרבם, למרבה הצער, גם יותר מחלות נפש והתאבדויות.
לפי מחקר שפורסם ב-2014 בכותרת "סמים בזבל",
אנו רואים שברמות הטי-אייץ'-סי
הגבוהות שלא כדרך הטבע שבמוצרים הנוכחיים
מגולמות למעשה כל הבעיות האלה.
הן מחמירות אותן.
למרבה הצער, נראה שאין לכך חשיבות רבה
בעיני האנשים שמוכרים מוצרים אלה
כי, כפי שזה עתה ראיתם, מדובר בבסיס צרכנים משובח.
בסדר, אני מבין,
בחוגים רבים, מריחואנה חוקית היא פרה קדושה מכדי לפקפק בה.
אבל עלינו להתחיל לדבר על זה,
כי מה שמוכרים היום איננו טבעי,
ושתדלני התעשיה מנצלים את "הצדק החברתי" כמסך-עשן
כדי להתעשר.
מסע ההתפכחות האישי שלי
הוא שגרם לי להתחיל לפקפק בהרבה ממה שראיתי.
זהו אחד הדברים שלימדו אותנו לעשות.
כשהגעתי בגיל 12 מבולדר לאזור וושינגטון הבירה,
הוטלתי לעולם שבו סוג הנעליים שנעלת
נחשב יותר מכל דבר אחר כמעט.
משפחתי היתה עניה מכדי שאוכל להשתתף במשחק הזה.
ולכן היה לי משבר זהות ממשי למדי.
בנוף החדש הזה, של יותר כובעים מאשר עצים,
ממש לא ידעתי מי אני.
אז עישנתי לראשונה עשב בגיל 13.
ומתתי על זה!
(צחוק)
מצאתי מיד את החוג החברתי הזה,
וחוץ מזה, פשוט נהניתי להתמסטל.
סוף-סוף מצאתי דרך להפסיק את זה.
במהרה פניתי לסמים נוספים ולאלכוהול,
ומשהו פשוט התעורר לי במוח.
בתוך חודשים ספורים הפכתי למשתמש יומיומי.
אז ההתמכרות שלי
משקפת סיפורים רבים שבוודאי מוכרים לכם.
זה החל בתור כיף.
זה נהיה מפחיד.
ואז זה הפך פשוט לצורך.
אין מה לדבר.
הפעם האחרונה בה הייתי שפוך היתה ב-15 ליוני 1996.
ואני --
(מחיאות כפיים)
תודה.
וב-21 השנה האחרונות השתדלתי גם לארגן מחדש את חיי
וגם למצוא שלווה בעולם הזה.
ואחת הדרכים לכך
היתה עבודה במלכ"ר לטיפול בהתמכרות לסמים ואלכוהול
ב-10 השנים האחרונות,
עם קבוצות כמו "פניקס מולטיספורט", ביה"ח האוניברסיטאי של קולורדו,
ונאלגא"פ:
האיגוד הלאומי של המטפלים בלסביות, גייז, טרנסג'נדרים וביסקסואלים ובני-בריתם.
אפילו אחרי כל עבודתי בקווי החזית,
וכצרכן לשעבר בעצמי,
הזדעזעתי והתרגזתי כשהתחלתי לראות
מה שהמסחור מעולל לקנביס.
כי תקוותנו למשהו טהור וטבעי
מקשה עלינו לראות מה שבאמת קורה:
העשירים מתעשרים יותר על גבם של העניים
ומשקרים לנו בפרצוף ללא הרף.
(מחיאות כפיים)
תודה.
ידידי, שוב, חוששני שאנו מאפשרים לתעשיה
לנצל את החלשים ביותר בקרבנו
כדי "לעשות מכה",
בדומה מאד למה שראינו בעבר עם הטבק והמזון.
אז כשאמרנו לתעשיית המזון
שאנו מבינים את כוחן של בחירותינו
ושאנו דורשים ממנה להשתפר למען עצמנו ומשפחותינו,
תעשיית המזון צייתה.
האם יש סיבה כלשהי מדוע לא נדרוש זאת שוב
מהתעשיה הזאת ומהתעשיות העתידיות
שמנסות לקחת לנו נתח מהמשכורת?
מדוע שלא נאלץ אותם להשיב על כמה שאלות קשות?
מה אם נתבע מהם סטנדרד גבוה יותר?
כי, כך מתברר, לרבים בקהילה שלנו,
הדשא איננו ירוק יותר בצד הזה של המסחור,
פשוט, שוב מוכרים להם מוצרים.
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)
ג'רמי דוהן: אני יודע שזה נושא רגיש, אבל גם חשוב מאד,
אז תודה שהעלית אותו ועזרת לנו להתעמק בו.
אנשים רבים יוצאים נשכרים מבחינה בריאותית
מהמריחואנה והקנביס.
מה יש לך לומר לחלק הזה בקהילה?
בן קורט: אני שמח שהעלית את זה.
לדעתי, אחד הדברים הכי חשובים שביכולתנו לעשות כרגע
הוא להפריד בין ההיבט הרפואי,
ובמיוחד מבחינת מה שקורה וההתקדמות שמושגת
בשימוש בחלקי הצמח ואפילו בתרופות שמופקות מהצמח כולו,
לבין השוק המסחרי של הטי-אייץ'-סי.
לדעתי זה קריטי.
עלינו להפסיק לחבר בין שני הדברים,
ועלינו לומר, "זה החלק שעוסק בההתמסטלות,
"וזה החלק שקשור לרפואה."
(מחיאות כפיים)
ג"ד: נשמע שאתה מדבר פחות נגד הקנביס
ויותר על הגברת המודעות להיבטי המיסחור.
זהו ניסוח נכון?
ב"ק: כן. אני לא מתנגד ל"עשב".
(צחוק)
אני בעד ההגיון.
מי אני שאשליך אבנים -- שמע, אני מכור לסמים.
אני לא עושה את זה וגם לא רוצה,
אבל מה שמטריד אותי ומה שממש קשה לי
הוא לראות איך אנו פשוט מאמצים את זה לחיקנו
מבלי לשאול את השאלות הקשות,
בעוד שאילו היה מדובר בתעשיה אחרת,
היינו מדקדקים איתם בכמה מהדברים.
ולא, אני לא מתנגד לעשב.
אני בעד המחשבה.
אז תחשבו.
בכלל לא איכפת לי אם ומתי אתם מעשנים
כל עוד אתם בוגרים.
כל עוד אתם בוגרים,
פשוט חישבו.
(מחיאות כפיים)