Să trăieşti în Africa, înseamnă să fii la marginea lumii
atât la propriu cât şi la figurat,
când vorbim de conexiune înainte de 2008.
Deşi au existat multe salturi tehnologice
în Europa şi în restul lumii,
Africa nu a beneficiat de ele.
Situația s-a schimbat, mai întâi datorită transportului maritim,
când am avut Renaşterea,
apoi revoluţia ştiinţifică şi cea industrială.
Acum avem revoluţia digitală.
Aceste revoluţii nu au fost distribuite în mod egal
pe continente şi naţiuni.
Nu au fost niciodată.
Asta-i o hartă a cablurilor subacvatice de fibră optică,
care conectează Africa cu restul lumii.
Mă uimeşte faptul că Africa
transcede problema ei geografică.
Acum comunică atât cu restul lumii,
cât şi în interiorul său.
Situaţia conexiunii s-a îmbunătăţit considerabil,
dar rămân unele obstacole.
În acest context a apărut Ushahidi.
În 2008, una din problemele cu care ne confruntam
era lipsa fluxului de informaţii.
În acel an mass-media a fost cenzurată
din cauza violenţelor post-electorale din Kenya.
A fost o perioadă foarte dificilă,
aşa că ne-am unit şi am creat un software
numit Ushahidi.
Ushahidi înseamnă „mărturie” sau „martor” în Swahili.
Am șansa să lucrez cu doi colaboratori minunaţi,
David şi Erik.
Îi numesc fraţi de altă mamă.
Cu siguranţă am o mamă nemţoaică pe undeva.
Am lucrat împreună
pentru dezvoltarea softului Ushahidi.
Ideea era ca acest software să adune informaţii
de la SMS, email şi web
şi să formeze o hartă a evenimentelor,
făcând astfel posibilă vizualizarea datelor.
După acel prototip iniţial,
ne-am propus să facem un software liber, cu sursă deschisă,
pentru ca alţii să nu fie nevoiţi să înceapă de la zero.
În acelaşi timp, voiam să răsplătim
comunitatea tehnologică care ne-a ajutat
la dezvoltarea Ushahidi şi ne-a susţinut încă de la început.
De aceea am creat iHub în Nairobi,
un spaţiu fizic
unde putem colabora
şi care face acum parte dintr-un ecosistem tehnologic integral în Kenya.
Am făcut-o cu ajutorul diverselor organizaţii,
ca MacArthur Foundation şi Omidyar Network.
Am reuşit să dezvoltăm această amprentă software,
care după câţiva ani
a devenit un software foarte util.
Am fost mândri că a fost utilizat în Haiti,
pentru ca cetăţenii să poată indica unde erau
şi ce nevoi aveau,
şi pentru a face faţă consecinţelor crizei nucleare
şi tsunamiului din Japonia.
În acest an, internetul a împlinit 20 de ani
iar Ushahidi 5 ani.
Ushahidi nu înseamnă numai softul pe care l-am creat,
ci echipa şi totodată comunitatea
care foloseşte această tehnologie cum nici nu ne imaginam.
Nu credeam că vor fi atâtea hărţi
în jurul lumii:
hărţi de criză, electorale, de corupţie
şi chiar şi de monitorizare a mediului.
Suntem onoraţi că acest software îşi are rădăcinile în Kenya
şi că e folositor oamenilor din întreaga lume,
care încearcă să-şi dea seama de diversele probleme cu care se confruntă.
Există și alte lucruri pe care le facem pentru a explora ideea
de inteligenţă colectivă, care presupune că dacă eu, ca cetăţean,
permit accesul la informaţii cu orice dispozitiv pe care-l am
şi tu faci la fel,
vom avea o imagine de ansamblu
a ceea ce se petrece în lume.
M-am mutat înapoi în Kenya în 2011.
Erik s-a mutat în 2010.
E o realitate foarte diferită. Înainte locuiam în Chicago,
unde aveam acces neîntrerupt la internet.
Nu avusesem niciodată o pană de curent.
În Kenya totul e diferit.
Una din problemele care rămâne,
în ciuda progresului şi a revoluţiei digitale, e electricitatea.
Frustrările zilnice legate de problema asta
pot fi extrem de enervante.
Penele de curent nu sunt amuzante.
Imaginaţi-vă că vă pregătiţi de lucru, când dintr-odată
se întrerupe curentul
şi conexiunea la internet cade odată cu el.
Aşa că trebuie să afli unde e modemul
şi cum îl porneşti din nou.
Şi apoi? Trebuie s-o iei de la capăt.
Asta-i realitatea în Kenya, unde trăim acum
şi în alte părţi din Africa.
Altă problemă cu care ne confruntăm
vizează costurile de comunicare.
Mă costă 5 şilingi kenieni
sau .06 dolari să sun în Statele Unite, Canada sau China.
Ghiciţi cât mă costă să sun în Rwanda, Ghana sau Nigeria.
30 de şilingi, adică de 6 ori mai mult
ca să sun în Africa.
De asemenea, când călătoreşti în interiorul Africii,
există setări diferite pentru diverşi furnizori de servicii mobile.
Asta e realitatea cu care avem de-a face.
Avem o glumă în Ushahidi
care spune că „dacă funcţionează în Africa, poate funcţiona oriunde”.
[Cei mai mulţi folosesc tehnologia pentru a defini funcţia. Noi folosim funcţia pentru a stimula tehnologia].
Ce ar fi dacă am rezolva problema
internetului instabil şi a electricităţii
şi am reduce costurile conexiunii?
Am putea profita de nor?
Am creat un sistem de cartografiere colectivă şi Ushahidi.
Am putea folosi aceste tehnologii
pentru a comuta de fiecare dată când călătorim dintr-o ţară în alta?
Aşa că ne-am uitat la modem,
o parte importantă a infrastructurii internetului,
şi ne-am întrebat:
de ce modemurile pe care le folosim acum
sunt create pentru un context diferit,
unde ai internet şi electricitate pretutindeni,
iar noi, cei din Nairobi, nu ne permitem luxul ăsta.
Am vrut să restructurăm modemul
pentru ţările în dezvoltare,
pentru contextul şi realitatea noastră.
Ce ar fi dacă am avea conexiune la internet cu mai puţină greutate?
Acesta este BRCK.
Acţionează ca o copie-rezervă a internetului,
astfel încât, în cazul unei pene de curent,
trece pe un alt server şi se conectează la cea mai apropiată reţea GSM.
Conexiunea mobilă în Africa e pretutindeni.
Chiar e peste tot.
Majoritatea oraşelor au cel puţin conexiune 3G.
De ce să nu profităm de asta? De accea am creat acest dispozitiv.
Un alt motiv pentru care l-am creat
e că atunci când cade curentul,
dispozitivul are o baterie de 8 ore, astfel că poţi continua să lucrezi,
să fi productiv
şi mai puţin stresat.
Pentru zonele rurale,
acesta poate fi principalul mijloc de conexiune.
Sensibilitatea software-ului Ushahidi era încă în joc
atunci când ne-am întrebat cum puteam utiliza norul
pentru a fi mai inteligent,
pentru a face posibilă analizarea reţelelor
şi pentru a face posibil ca atunci când porneşti rezerva
să poţi alege cea mai rapidă reţea.
Aşadar, vom avea o capacitatea multi-SIM
ca să poţi insera mai multe SIM-uri
şi dacă o reţea e mai rapidă, te conectezi la ea,
iar dacă reziliența acelei reţele nu e foarte bună,
te conectezi la următoarea.
Ideea e să te poţi conecta oriunde.
Acest lucru poate fi posibil prin distribuirea sarcinilor.
Altceva interesant - ne plac senzorii -
e ideea de a avea acces
la internetul obiectelor.
Imaginaţi-vă o staţie meteorologică ataşată de asta.
E construit modular astfel încât poţi ataşa
un modul de satelit
pentru conexiune internet şi în zone izolate.
Din adversitate poate apărea inovaţia.
Cum i-am putea ajuta pe ambiţioşii programatori din Kenya
să fie rezilienţi în faţa infrastructurii problematice?
Noi am început rezolvarea problemei
în ograda noastră în Kenya.
Nu e ușor.
Membrii echipei au cărat la greu componente din Statele Unite în Kenya.
Am avut conversaţii foarte interesante
cu agenţii vamali:
„Ce transportaţi?”
Finanţarea la nivel local nu face parte
din ecosistemul pentru susţinerea proiectelor hardware.
Aşa că l-am pus pe Kickstarter şi mă bucur să vă spun
că datorită susţinerii multor oameni,
nu numai de aici, dar şi online,
BRCK a primit finanţare,
iar acum începe partea interesantă de a-l introduce pe piaţă.
Voi încheia prin a spune că
dacă vom rezolva asta pentru piaţa locală
va avea impact nu numai asupra programatorilor din Nairobi
dar şi asupra propietarilor de afaceri mici,
care au nevoie de conexiune sigură.
BRCK va reduce costurile conexiunii
şi comunicării între statele africane.
Pietrele de temelie ale economiei digitale
sunt conexiunea şi antreprenoriatul.
BRCK e efortul nostru
de a-i ţine pe africani conectaţi
şi de a-i ajuta să dirijeze revoluţia digitală.
Vă mulţumesc.
(Aplauze)