יש לי אובססיה להתפתחות של קהילות בריאות,
ולכן יסדתי את טוויץ' --
כדי לעזור לאנשים לצפות באחרים משחקים משחקי וידאו באינטרנט.
(צחוק)
תודה שבאתם לשיחת TED שלי.
(צחוק)
אז ברצינות,
משחקי וידאו וקהילות באמת קשורים למדי.
החל מההיסטוריה האנושית הקדומה שלנו,
יצרנו יחד את הבידור שלנו בשבטים קטנים.
חלקנו סיפורים סביב המדורה,
שרנו יחד, רקדנו יחד.
הבידור המוקדם ביותר שלנו היה משותף ואינטראקטיבי כאחד.
רק לאחרונה, בקנה המידה הגדול של ההיסטוריה האנושית
האינטראקטיביות קיבלה תפקיד משני
ושידורי הבידור השתלטו.
הרדיו והתקליטים הביאו את המוסיקה לרכבים ולבתים שלנו.
הטלוויזיה ומערכת הוידאו הביתית הביאו ספורט ודרמה לחדרי המגורים שלנו.
גישה זו לבידור משודר היתה חסרת תקדים.
היא סיפקה לאנשים תוכן מדהים מסביב לעולם.
היא יצרה תרבות משותפת עבור מיליוני אנשים.
וכעת, אם תרצו לצפות או להאזין למוצרט,
אינכם צריכים לקנות כרטיס יקר, ולמצוא תזמורת.
ואם אתם רוצים לשיר -
(שר) אני יכול להראות לכם את העולם --
אז יש לכם משהו משותף עם אנשים ברחבי העולם.
אך עם שיטה מדהימה זו
איפשרנו ליצור הפרדה בין יוצר לצרכן,
והיחסים בין השניים הפכו ליותר חד סיטריים.
מצאנו את עצמנו בעולם שבו היתה לנו קבוצה הרבה יותר קטנה של יוצרים מקצועיים
ורובנו הפכנו לצופים,
וכתוצאה, נהיה לנו הרבה יותר קל ליהנות מתוכן זה לבד.
יש מגמה שנוגדת את זה:
נדירות.
אז, וינה בשנות ה-1900 הייתה מפורסמת בתרבות בתי הקפה שלה.
ואחד המניעים הגדולים של תרבות בתי הקפה ההיא
היה שעיתונים היו יקרים וקשים להשגה,
וכתוצאה,
אנשים היו הולכים לבית הקפה וקוראים שם את העותק המשותף.
וכשהם כבר נמצאו בבית הקפה,
הם פגשו את האנשים האחרים שגם הם קראו את אותו העיתון,
הם שוחחו, החליפו רעיונות
והתגבשו לקהילה.
בדרך דומה,
הטלוויזיה והכבלים היו בעבר יקרים יותר,
ולכן, אולי לא הייתם צופים במשחק בבית.
במקום זה הייתם הולכים לבר המקומי
ומריעים שם יחד עם חבריכם, אוהדי הספורט
אך ככל שמחיר המדיה ממשיך לרדת עם הזמן בזכות הטכנולוגיה,
הצורך המשותף הזה, שבעבר איחד אותנו לקהילות, נעלם.
יש לנו כל כך הרבה אפשרויות בילוי מדהימות,
ובכל זאת קל מאי פעם למצוא את עצמנו צורכים את האפשרויות האלו לבד.
הקהילות שלנו נושאות בתוצאות.
לדוגמה,
מספר האנשים שמדווחים שיש להם לפחות שני חברים קרובים
הוא בשפל של כל הזמנים.
אני מאמין שאחד הגורמים הגדולים שתורמים לכך
הוא שהבידור שלנו היום מאפשר לנו להיות נפרדים.
יש מגמה אחת שהופכת את הפירוק הזה לחלקיקים של החברה שלנו:
משחקי וידאו חדשניים מרובי משתתפים.
משחקים הם כמו מדורה משותפת.
הם גם אינטראקטיביים וגם מקשרים.
למדורות אלו יש אולי אנימציות יפות,
משימות גבורה,
לפעמים יותר מדי תיבות שלל,
אבל המשחקים כיום שונים בהרבה
מהפעילות הבודדת של לפני 20 שנה.
הם מורכבים מאוד,
הם ממריצים יותר מבחינה אינטלקטואלית,
ובעיקר, הם חברתיים במהותם.
אחד הז'אנרים שפרצו לאחרונה ושמדגים שינוי זה
הוא ה"באטל רויאל."
100 אנשים צונחים לאי בתחרות מסוג "זה שנשאר עומד אחרון"
חישבו על זה כעל משהו כמו "אמריקן איידול,"
אבל עם הרבה יותר לחימה והרבה פחות סיימון קאוול.
יכול להיות ששמעתם על "פורטנייט",
שזו דוגמה לפריצה של ז'אנר ה"באטל רויאל."
ששיחקו בה יותר מ -250 מיליון אנשים ברחבי העולם.
אלה היו כולם, החל מהילדים בשכונה שלכם
ועד לדרייק ואלן דג'נרס.
2.3 מיליארד אנשים בעולם משחקים משחקי וידאו.
משחקים מוקדמים כמו "טטריס" ו"מריו" יכלו להיות חידות או משימות פשוטות
אבל עם עליית הארקיידס, ולאחר מכן משחקים באינטרנט
וכעת , משחקים רבי משתתפים של קהילות ענק משגשגות ברשת,
משחקים התגלו כסוג הבידור היחידי
שכדי לצרוך אותו נדרש קשר אנושי ממשי.
זה מביא אותנו לסטרימינג.
מדוע אנשים משדרים את עצמם ברצף משחקים משחקי וידאו?
ולמה מאות מיליוני אנשים ברחבי העולם
מתאגדים כדי לצפות בהם?
אני רוצה שכולכם תדמיינו לעצמכם לשנייה -
דמיינו שאתם נוחתים על כוכב לכת זר,
ובכוכב הלכת הזה, יש מלבן ירוק ענק.
ובמלבן הירוק הזה,
חייזרים בתלבושות תואמות
מנסים לדחוף כדור משובץ בין שני עמודים
כשהם משתמשים רק בכפות רגליהם.
הקבוצות די מאוזנות,
כך שהכדור פשוט נזרק אחורה וקדימה ,
אבל מאות מיליוני אנשים צופים מהבית בכל מקרה,
ומריעים ומתרגשים ומעורבים איתם ממש.
אני גדלתי כשאני צופה בספורט עם אבי,
אז אני מבין למה כדורגל מבדר ומרתק.
אבל אם אתם לא צופים בספורט
אולי אתם אוהבים לצפות ב"רוקדים עם כוכבים"
או נהנים מ"טופ שף".
זה לא משנה, העיקרון זהה.
אם ישנה פעילות שאתם באמת נהנים ממנה,
כנראה תאהבו לראות אנשים אחרים עושים אותה.
במיומנות ולראווה.
זה עלול להיראות מביך לחייזר,
אבל התלכדות סביב תשוקה משותפת היא מוסכמה אנושית.
אז גיימרים גדלו בציפייה לחוות את הבידור החי והאינטראקטיבי הזה,
וצריכה פסיבית פשוט לא מספקת.
לכן סטרימינג בשידור חי המריא עם משחקי הוידאו.
כי הגשת סטרימינג בשידור חי נותנת את אותה תחושה אינטראקטיבית.
אז כשאתם מדמיינים מה קורה בטוויץ',
איני רוצה שתחשבו על מיליון שידורי סטרימינג חי של משחקי וידאו.
במקום זה, מה שאני רוצה שתדמיינו הוא מיליוני מדורות קומזיץ.
אחדות מהן מדורות אש גדולות --
מדורות ענקיות וסוערות וסביבן מאות אלפי אנשים.
אחדות מהן קטנות יותר, מפגשים קהילתיים יותר אינטימיים
ששם כולם יודעים את שמכם.
בואו וננסה להתיישב כעת ליד אחת מאותן מדורות.
היי קוהה, איך הולך?
קוהה: היי, איך הולך, אמט?
א.ס: אני כאן ב- TED עם כאלף מחבריי הקרובים ביותר,
חשבנו שנגיע ונצטרף לחבר'ה ללייב סטרים קטן.
קוהה: מדהים! נפלא לשמוע מכם.
א.ס: אז קוהה, האם אתה יכול לשתף עם הקהל של TED כאן --
מה למדת על הקהילה שלך בטוויץ'?
קוהה: אה, גבר, מאיפה להתחיל?
אני עושה את זה במשך יותר מחמש שנים,
ואם יש דבר אחד שלא מפסיק להרשים אותי מדי יום,
זה פשוט עד כמה מדהים כל העסק הזה לתקשורת.
שיחקתי משחקים במשך 20 שנה,
הובלתי במשך 10 שנים גילדות למשחקי MMO מקוונים,
וזה מסוג הדברים שיש מעט מאוד מקומות בחיים
שתוכלו ללכת ולפגוש כל כך הרבה אנשים עם תחומי עניין דומים.
האזנתי קצת מוקדם יותר.
אני אוהב את האנלוגיה של המדורה, אני למעשה משתמש במשהו דומה.
אני רואה את כל זה כחבורת אנשים על ספה גדולה
אבל רק אדם אחד מחזיק את הבקר.
אז זה די דומה למצב של "תעביר לי את החטיף"
אבל עם 700 אנשים --
אבל זה נהדר ובאמת זה רק --
א.ס: אז קוהה, מה הולך בצ'ט עכשיו?
אתה יכול להסביר לנו את זה קצת?
כי הראייה שלי לא כל כך טובה אבל אני רואה המון הפגנת רגשות,
קוהה: אז זו הקהילה שלי; זוהי ה"קוההליציה."
אני משדר סטרימינג מדי יום.
למעשה סיימתי זה עתה אתגר של 2000 יום,
וככאלה, התפתחנו להיות קהילה די מדהימה
כאן בערוץ.
נכון להיום יש לנו כ 6200 איש.
אתם רואים ספאם של "הלו TED", תוך הבעת רגשות באווירה טובה,
הבעת רגשות של אהבה,
"זה מדהים",
"היי חברים", "היי כולם."
בעיקרון פשוט אוסף ענק של אנשים --
אוסף ענק של גיימרים
שכולם פשוט חווים יחד אירוע חיובי .
א.ס: אז יש משהו ש-- האם אנחנו יכולים להפנות לצ'ט שאלה?
אני רוצה לשאול את הצ'ט שאלה.
האם יש משהו שהצ'ט הזה יאהב בטירוף?
ובמיוחד האנשים האלה שאיתי כאן ב- TED ממש עכשיו,
לדעת מה הם מקבלים ממשחקי וידאו
ומלהיות חלק מהקהילה הזו?
קוהה: אה, וואו.
אני כבר מתחיל לראות הרבה תשובות כאן.
"אני אוהב את התחושות הטובות."
"הקהילות הטובות ביותר מצויות בטוויץ".
(צחוק)
"הם עוזרים לנו להתגבר על התקופות הקשות בחיים".
זה מסר שאני בהחלט רואה הרבה בטוויץ',
שזה טוב מאוד.
"קהילה חיובית מאוד".
"הרבה חיוביות",
שזה ממש מעולה.
א.ס: אז קוהה, לפני שאחזור לשיחת TED שלי,
מה שאני כנראה צריך לשוב ולעשות בשלב מסוים -
(צחוק)
האם יש לך עוד משהו שאתה רוצה לחלוק איתי
או שאלה כלשהי שרצית לשאול,
שתמיד רצית להציג בפני קהל?
קוהה: בכנות, לא יותר מדי.
כלומר, אני ממש אוהב את מה שאתה עושה כעת.
אני חושב שהסטרימינג האינטראקטיבי
הוא הגבול הגדול של העתיד בבידור, שלא נחקר עדיין
ותודה לך על כל מה שאתה עושה שם.
ככל שיותר אנשים שומעים על מה שאתה עושה כן ייטב --
לכולם כאן.
א.ס: מדהים, קוהה. תודה רבה.
אני אשוב לשיחה הזו עכשיו,
אבל נצטרך להתעדכן אחר כך.
קוהה: נשמע נהדר!
(מחיאות כפיים)
א.ס: אז זו הייתה דרך חדשה לתקשר.
יכולנו להשפיע על מה שקרה בסטרים,
יכולנו ליצור את החוויה יחד איתו,
והייתה לנו באמת חוויה מרובת משתתפים עם צ'ט ועם קוהה.
ב- טוויץ' התחלנו לקרוא לזה,
כתוצאה, "בידור מרובה-משתתפים."
כי המעבר מצפייה לבד בסרטון, לצפייה בשידור אינטראקטיבי חי
דומה למעבר ממשחק של שחקן יחיד
למשחק מרובה משתתפים.
הגיימרים נמצאים בדרך כלל בחזית של חקר הטכנולוגיה החדשה.
מחשבי מיקרו, לדוגמה, שימשו קודם לכן למשחקי וידאו,
ומכשירי כף היד הדיגיטליים הראשונים בשוק לא היו טלפונים סלולריים,
אלה היו מכשירי ה"גיימבוי"...
עבור משחקי וידאו.
וכתוצאה,
דרך אחת בה תוכלו לקבל רמז על מה שעשוי לקרות בעתיד
היא להסתכל על ארגז החול הכיפי, האינטראקטיבי הזה של משחקי הוידאו
ולשאול את עצמכם,
"מה הגיימרים האלה עושים היום?"
וזה עשוי לתת לכם רמז באשר למה שהעתיד יביא אתו
עבור כולנו.
אחד מהדברים שאנחנו כבר רואים בטוויץ'
הוא שבידור מרובה משתתפים מגיע לספורט.
אז, טוויץ' וה- NFL שיתפו פעולה כדי להציע כדורגל בסטרימינג חי,
אבל במקום שדרני רשת בחליפות, שמזרימים את המשחק,
יש לנו משתמשי טוויץ' שמשתתפים
ומזרימים אותו בעצמם בערוץ שלהם
ומקיימים אינטראקציה עם הקהילה שלהם
והופכים אותו לחוויה אמיתית מרובת משתתפים.
אז אני באמת חושב שאם אתם צופים אל העתיד --
רק מאות אנשים כיום מצליחים להגיע ולהיות שדרני ספורט.
זה מספר קטנטן, של אנשים שזוכים להזדמנות הזו.
אבל ספורט הולך להיות מרובה משתתפים,
וזה אומר שכל מי שרוצה ברחבי העולם
הולך לקבל את ההזדמנות להפוך לקריין ספורט,
לתת לזה הזדמנות.
ואני חושב שיתגלו הרבה כישרונות חדשים.
עבור כולנו.
ואנחנו לא נשאל, "האם צפיתם במשחק?"
במקום זה, אנחנו נשאל,
"בערוץ של מי צפיתם במשחק?"
אנו כבר רואים את זה קורה עם בישול, עם שירה --
אנחנו אפילו רואים סרטוני סטרימינג על ריתוך.
וכל הדברים האלה הולכים לקרות סביב המדורה המטפורית.
מיליוני מדורות כאלו יידלקו.
במהלך השנים הבאות.
ובכל נושא,
אתם תוכלו למצוא מדורה
שתאפשר לכם לקשור קשר עם האנשים שלכם ברחבי העולם.
לאורך רוב ההיסטוריה האנושית,
הבידור היה מרובה משתתפים.
שרנו בעצמנו יחד עם כולם
שיתפנו יחד חדשות בכיכר העיר באופן אישי
והיכן שהוא בדרך,
אותה שיחה דו כיוונית הפכה לתמסורת חד כיוונית.
כמי שקהילות חשובות לו מאוד,
אני מתרגש לקראת עולם
שבו הבידור שלנו יכול לחבר בינינו במקום לבודד אותנו.
עולם בו אנו יכולים להתחבר זה עם זה בהתאם לתחומי העניין המשותפים שלנו
וליצור קהילות אמיתיות וחזקות.
משחקים, שידורי סטרימינג והאינטראקציות שהם מעודדים,
רק מתחילים להחזיר את הגלגל לאחור
אל העבר האינטראקטיבי מרובה המשתתפים ומעשיר-הקהילה שלנו,
תודה לכולכם שחלקתם כאן איתי את החוויה הזו,
ואני מאחל לכם למצוא את מדורת השבט הטובה ביותר.
(מחיאות כפיים)