Mielőtt a Brit Birodalom felett soha nem nyugodott le a nap,
mielőtt Dzsingisz kán végigsöpört a sztyeppén,
mielőtt Róma kiterjesztette hatalmát a Földközi-tenger környékén,
létezett az Asszír Birodalom.
Történészek az első igazi birodalomnak tartják,
újításai teremtették meg a leendő nagyhatalmak alapjait.
A birodalom legnagyobb kiterjedése i.e. VII. században volt,
ekkor az Asszír Birodalom magába foglalta a mai Irakot,
Szíriát,
Libanont,
Izraelt,
Törökország területének egyes részeit,
Iránt
és Egyiptomot.
Csodái közé hatalmas könyvtár, kiterjedt növény- és állatkert tartozott.
De Asszíria egyeduralkodóvá válása több évszázaddal korábban kezdődött,
a késő bronzkorban Assur városában.
Assur ón- és textil- kereskedelmi központ volt
a Tigris folyó partján, Irak északi részén.
A város főistenéről, Assurról kapta a nevét, aki a város megtestesítője volt,
majd később az egész birodalomé.
A kormányzás-felfogású asszíroknak a politika s vallás szorosan kapcsolódott.
I.e. 1300 körül egy főpap, Assur-uballit fölvette a "király" címet,
megteremtette a hadjáratok hagyományát,
és a városállamot országgá alakította át.
Ez azt jelentette, hogy egyetlen államapparátus irányított
több területet, kultúrát és népet.
A következő 150 évben Asszíria kiterjesztette hatókörét és gyarapodott.
Az i.e. 12. században
régészeket is zavarba ejtő titokzatos katasztrófa miatt
Asszíria elvesztette területének nagy részét.
Pár száz évvel később
az asszír királyok újra hódító hadjáratokat indítottak.
Ezennel javítottak a birodalom vezetési rendszerén,
mely több nemzedéken át fennmaradt.
Az asszírok haditechnika újítók és kegyetlen hódítók voltak.
Hódításaikon ostromtaktikákat alkalmaztak,
és kegyetlenül büntették az ellenszegülőket:
még a karóba húzást és megnyúzást is bevetettek.
A birodalom fejlődését szolgálta
a helyi lakosok deportálása:
mindig oda telepítették át őket, ahol igény volt rájuk.
Ezzel megtörték a népek szülőföldhöz kötődését,
és erősítették a helyi csoportok hűségét.
A meghódított területeken az asszírok
jól karbantartott királyi utakkal összekötött városokat építettek.
Az újonnan hatalomra került király gyakran új fővárost építtetett.
Minden költözés után pazar díszítésű új palotákat és templomokat emeltek.
Bár a királyoknak teljhatalmuk volt,
de tudott, hogy a kiterjedt udvartartás,
a vidéki hivatalnokok,
és az értelmiség beleszólt a közügyekbe.
Nő is volt köztük: Sammuramat a birodalom uralkodója volt.
Az asszír vezetők megünnepelték katonai hadjárataikat,
megörökítették hőstetteiket
új palotáik falára vésve.
De a kegyetlen katonaállamról fennmaradt összkép ellenére
az asszír uralkodókat érdekelték a helyi hagyományok,
főleg Babilonét, a birodalom déli részén fekvő autonóm államéit.
Babilon az írás megjelenésétől kezdődően
évezredekig, az i.e. 4000-es évek végéig
vezető szerepet játszott a kultúrában.
Asszíria e hagyomány örököse és védelmezője volt.
Az asszír vezetők támogatták a tudósokat:
az orvostudománytól a mágiáig,
és a fővárosokban, pl. Ninivében
a birodalom állatait és növényeit felvonultató
ékes növény- s vadaskerteket hoztak létre.
Assur-bán-apli, az Asszír Birodalom egyik utolsó uralkodója
tudósokat küldött szét Babilonba régi írásművek begyűjtésére és lemásolására.
Assur-bán-apli könyvtárában
akkád és sumer nyelvű ékírásos agyagtáblák voltak.
A könyvtár i.e. 612-ben Ninive végső fosztogatásakor megsemmisült.
A 19. századi régészeti ásatások
irodalmi remekműveket mentettek meg:
pl. a Gilgames-eposz, valamint a babilóniai teremtéseposz
napjainkig fennmaradt.
Több száz éves uralkodása után
az Asszír Birodalom a babiloniak és a méd törzsek kezére került
i.e. 612–609 között.
De az asszír újítások napjainkig fennmaradtak.
Törekvésük a fejlődésre,
a hatékony vezetés,
és a kiváló infrastruktúra
magasra tették a mércét
a térség és az egész világ jövendő birodalmai elé.