Pečené nebo smažené,
vařené nebo pražené,
hranolky nebo lupínky.
Asi jste už někdy v životě jedli brambory.
Jsou jistě lahodné.
Dnes je vnímáme a milujeme jako základ našeho stravování,
ale dříve plnily mnohem závažnější roli.
Bez brambor
by možná vůbec nevznikla moderní civilizace.
Jako první pěstovali brambory vysoko v jihoamerických Andách
před 8 tisíci lety starověcí Peruánci.
Díky vysokému obsahu bílkovin a uhlovodanů,
ale i základních tuků, vitamínů a minerálů
se brambory staly skvělým zdrojem energie pro třídu pracujících Inků,
kteří obdělávali terasovitá pole,
dolovali v horách nerosty
a vytvářeli důmyslnou civilizaci velké Incké říše.
Pro Inky byly tedy brambory klíčové.
Jenže když je španělští námořníci
dovezli z And do Evropy,
nebyl o zemáky zájem.
Evropané o chuťově nevýraznou kuriozitu
z podivné nové země nestáli.
Až příliš se podobala smrtelně jedovatému, lilkovitému rulíku.
A tak lidé brambory nejedli,
zato je však užívali na ozdobu.
Trvalo přes dvě staletí, než se brambory v Evropě
prosadily jako důležitá potravina.
I poté je však převážně jedli
lidé z nižších tříd.
Ale od poloviny 18. století,
z nemalé části i díky široké dostupnosti
levných a výživných brambor,
dokázali evropští rolníci najednou čelit
pravidelným neúrodám obilí,
jimž byli dříve vydáni na pospas,
takže jejich populace ustavičně rostla.
A na ramenou vzrůstajícího počtu farmářů, dělníků a vojáků
vyrostla impéria Britů, Holanďanů či Němců,
což ze Západu učinilo dominantního aktéra světových dějin.
Z některých evropských zemí ovšem velmoci nevyrostly.
Když se brambory uchytily v Irsku,
tamní populace sice dramaticky vzrostla,
ale zároveň se stala na bramborách silně potravně závislou.
A přišla pohroma.
Mezi lety 1845 až 1852
v Irsku zničila většinu bramborové úrody plíseň.
Vypukl irský bramborový hladomor,
jeden z nejkrutějších v dějinách celého světa.
Přes milion irských občanů zemřelo hladem
a další dva miliony opustily své domovy.
Konec brambor to však nepřineslo.
Nakonec opět začaly růst
a počet Evropanů, zvláště dělnických tříd,
nadále stoupal.
Posílil jej i příliv irských migrantů.
Evropa tak získala početnou, udržitelnou a dobře živenou populaci,
která zajistila obsluhu vznikajících továren.
A díky nim náš moderní svět prošel průmyslovou revolucí.
Svět bez brambor si proto prakticky nelze představit.
Mohla se bez nich vůbec odehrát průmyslová revoluce?
Vyhráli by Spojenci druhou světovou válku,
kdyby své jednotky nemohli zásobit nenáročnou plodinou?
A vypukla by ta válka vůbec?
Z tohoto pohledu
je řada milníků světové historie alespoň částečně zásluhou
prosté hlízy z peruánských kopců.