[Голос чоловіка] Нехай буде світло.
Він не може сховатися, як би не старався.
♪♪♪
Вночі чоловік робить жалюгідну спробу налагодити зв'язок...
[звук розпилення]
налагодити зв'язок з кимось у порожній кімнаті.
Ви коли-небудь танцювали з дияволом у блідому місячному світлі?
♪♪♪
А ось і цей чоловік.
Я бачив, як він виступав.
Я бачив, як він намагався та ховався.
[чоловік] Гаразд, готові до роботи?
[жінка] Ти можеш стояти прямо, Алексе.
[Алекс] Ага, так нормально?
-[жінка] Так. -[іжнка] Так, окей.
-[жінка] Ми дістаємо. -[жінка] Дістаємо.
[Алекс] Окей
[жінка] Мені потрібна була лише твоя маківка...
[Алекс] Окей
♪ цікава джазова музика ♪
[Алекс] Ці персонажі, образи чи об'єкти
існують у світі фантазій.
♪ цікава електронна музика ♪
Я просто хочу, щоб мій розум був вільнішим, ніж він є, і
це дається мені нелегко, тому проводити час з цими
персонажами в такий самовідданий, дослідницький спосіб означає сказати:
«Я не знаю, чи зможу я коли-небудь змінитися,
але я принаймні намагаюся».
Існує певна дистанція між мною і людьми в минулому, які
вплинули на мене.
Якщо я думаю про якусь фігуру, як плоский символ,
як мені надати їй глибини?
Думаю, я хочу цього від людей, якими я захоплююся, або від людей,
які мене спантеличують.
Я хочу глибини.
[Алекс] Ось так от.
Зачекай, але хіба воно аж до самого плеча?
[чоловік] Так.
[Алекс] У мене був дуже довгий і звивистий шлях, щоб стати художником.
Я був молодим, мені було десь 20 років, я вивчав анімацію,
і я не знав, як рухатися далі, якщо я хочу займатися
скульптурою, я просто я просто не знав, як це зробити.
Всі люди, які робили скульптури, використовували дерево- або
металообробні майстерні, а ці місця не були безпечними
для молодого хлопця-гея.
Тобто, я не знав як там знаходитися.
Коли я відчув, що зайшов у глухий кут,
у мене був....
був час подумати про те, як я хочу зробити скульптуру...
Я подивилася на свою бабусю і почала шити.
Зокрема, я зробив цю велику пляшку кетчупу.
♪ мрійлива ембієнтна музика ♪
Я зняв себе на відео, де я відтворив
фотографію Клауса Ольденбурга, який несе по вулиці пляшку зубної пасти,
але це була велика пляшка кетчупу,
і я йшов вулицями Філадельфії з цією
великою пляшкою кетчупу.
Це був мій перший крок у скульптуру,
а ще шиття як потужний акт пошуку себе.
♪♪♪
Ідея прийняття цих речей,
пом'якшення того, що здається жорстким, - це мій спосіб
знизити рівень маскулінності і сказати:
«Є місце для м'якшого,
ніжнішого способу розуміння того, що означає бути людиною».
♪♪♪
Всі, з ким я працюю, займаються однією справою
і хочуть від життя одного й того ж.
Це ціла спільнота людей, які працюють над чимось
новим і незвіданим.
Ніхто з нас не знає, що з цього вийде,
і я думаю, що саме тому ми всі приходимо до студії щодня,
щоб зануритися в те, чого ми не знаємо.
Просто подивимося, як далеко це нас заведе.
♪♪♪
Так, я маю на увазі, що завтра це зміниться,
але це те...
чого ми хочемо.
♪♪♪
Отже, це римейк «Музею мишей» Клауса Ольденбурга,
і це робота, яку він спочатку зробив для «Documenta».
Пам'ятаю, як мені хотілося просто бути серед речей,
маленьких пластикових предметів.
У моїй кімнаті в дитинстві, ймовірно,
було багато відер з такими речами,
які я збирав.
І я зібрав усі свої речі та маленькі скульптури,
які я зробив, і речі, які є важливими для мене,
які просто складають мій скульптурний словник,
але в мініатюрі.
Цей маленький макет Великого птаха був свого роду
зародком роботи для The Met.
[Алекс] Моя робота, коли я реплікую щось,
не закінчується реплікацією, тому що мені важливо
також створювати колажі з того, що я реплікую,
і вкладати їх у новий світ.
♪піднесена неземна музика♪
Це дозволяє цим персонажам, образам чи об'єктам існувати у світі,
де логіка ніби переосмислена, призупинена, сповільнена
чи перевернута, і те, що ми думаємо, що знаємо,
і те, як, на нашу думку, все має бути, тепер скасовується.
Думаю, в ранньому віці, коли я казав, що хочу бути митцем,
я просто думав, що це означає малювати малюнки для Діснея.
Я хотів долучитися до магічного світу,
в якому цей простір дозволяв мені існувати.
Я виріс у передмісті Джерсі та Пітсбурга,
а також у Каракасі, Венесуела.
У молодості, коли ти багато переїжджаєш,
це може викликати неспокій, і я думаю,
що саме так я став мрійником...
тому що я жив у певному місці, а потім покидав це місце,
і тоді тужив за місцем, де жив.
Ти ніби живеш у якомусь просторі, який насправді не під ногами,
а десь дуже далеко у твоїй свідомості.
♪♪♪
Будинки, які я створюю, дуже фрагментарні.
Це колажі з багатьох місць і багатьох версій,
я гадаю, мене самого.
♪♪♪
Як можна дивитися в майбутнє, але водночас розуміти минуле і те,
звідки ти родом?
Я завжди приходив до цієї галереї
саме заради цього Бранкузі.
Те, як я завжди розумів Бранкузі,
полягає в ідеї,
що скульптура — від верху до основи
— є єдиним цілим.
Ваш фундамент або те, що може бути п'єдесталом,
насправді є частиною роботи, і, як я це розумію,
наше коріння і наша історія має таке ж значення, як і те,
що є зараз або те, що ми бачимо, або те, що видно на вершині.
І тоді я знову думаю про цю роботу, і про те,
як на неї реагувати, як її розгадати.
Я думаю, що часто, коли я проводжу час з цими роботами,
я хочу сказати: «Це спрацювало для вас тоді,
але як це може спрацювати для мене зараз?
І давайте з'ясуємо це"
♪♪♪
[фігура на відео] Коли я побачила, як ти....
і ця дівчина говорили....
♪♪♪
[Скот] Гаразд, поїхали.
Готові?
І...
Почали.
[Алекс] Тож ми могли б вирізати щось звідси.
[Скот] О, так, ми можемо використати шматок.
Ти хочеш зробити це ще раз чи рухатися далі?
[Алекс] Давай ще раз.
[Скот] Окей, добре.
♪ м'яка фортепіанна музика ♪
Сьогодні Алекс знімає епізод фільму,
в якому Марсель Дюшан переодягається в драг образ Рроуз Селаві,
вигаданого Дюшаном персонажа,
і збирається виконати пісню під рожевим прожектором.
[Алекс] Знаєте, мої батьки відвели мене вбік і запитали,
«Ну, і що це все означає?» [сміється]
Вони були такі: «Чому кетчуп і чому ці персонажі?»
І я такий: «Це мої безпечні місця».
І якими б дивними не були мої ідеї,
переконатися, що вони все ще можуть передати якесь ядро того,
що означає бути людиною, - ось що для мене важливо;
це, як мені здається, рушійна сила того,
чому я працюю і як я працюю.
[Роуз Селаві] [робототехнічним голосом] ♪ Чому раптом♪
♪ з'являються птахи♪
[оплески]
♪ Кожного разу ♪
♪ Коли ти поряд?♪
♪ Оу так, крихітко ♪
♪ Прямо як я ♪
♪ Вони прагнуть бути... ♪
[Алекс] Перебуваючи на межі між людиною,
якою ви є насправді, і людиною, якою ви хочете бути,
або людиною, якою ви колись були,
ми постійно ведемо переговори і переглядаємо ті речі, щоб,
ну, знаєте, бути ідеальною людиною.
Я не знаю, чи зможу я коли-небудь повністю зрозуміти це, але
я знаю, що людина приносить у світ речі, тому що хоче ставити запитання,
і я сподіваюся, що я дізнаюся щось нове.
♪♪♪
♪ І саме тому ♪
♪ м'яка піднесена музика ♪