Kai buvau Amerikos psichologų asociacijos prezidentas,
mane bandė parengti žiniasklaidai,
ir susitikimas su „CNN“
apibendrina apie ką kalbėsiu šiandien,
kur 11 priežastis – būti optimistišku.
„Discover“ redaktorė papasakojo mums apie 10 iš jų,
ketinu jums paskelbti 11-tą.
Taigi, jie – „CNN“, atėjo pas mane ir pasiūlė: „Profesoriau Seligman,
gal galėtumėt papasakoti apie šiandieninę psichologijos būklę?
Mes norėtume pasikalbėti apie tai.“ Ir aš atsakiau: „Puiku.“
Redaktorė pridūrė: „Bet juk čia „CNN“, taigi, kalbėkite trumpai.“
Taigi, paklausiau: „Kiek aš turiu žodžių?“
Ir ji atsakė: „Gerai, vieną.“
(Juokas.)
Kameros įsijungė ir ji pradėjo: „Profesoriau Seligman,
kokia šiandien psichologijos būklė?“
„Gera.“
(Juokas.)
„Iškirpkite. Iškirpkit. Taip negalima.
Mes geriau leisime jums kalbėti ilgiau.“
„Gerai, kiek žodžių turiu šį kartą?“ „Na, aš galvoju, kad turite du.
Daktare Seligman, kokia šiandien psichologijos būklė?“
„Nėra gera.“
(Juokas.)
„Na, daktare Seligman,
mes matome, kad jums nepatogu šioje aplinkoje.
Mes geriau iš tikrųjų leisime jums kalbėti ilgiau.
Šį kart jūs turėsite tris žodžius.
Profesoriau Seligman, kokia šiandien psichologijos būklė?“
„Nepakankamai gera.“ Tai ir yra tai, apie ką ketinu šiandien kalbėti.
Aš noriu pasakyti, kodėl psichologija buvo gera ir kodėl negera,
ir kaip per artimiausius 10 metų ji gali tapti pakankamai gera.
Ir lygiagrečiai tą patį galiu pasakyti apie technologijas,
apie pramogas ir dizainą, nes manau problemos yra labai panašios.
Taigi, kodėl psichologija buvo gera?
Taigi, daugiau nei prieš 60 metų, psichologija veikė kaip ligos modelis.
Prieš dešimt metų, buvau lėktuve
ir prisistačiau savo kaimynui bei papasakojau jam apie savo darbą.
Jis atšlijo nuo manęs.
Teisingai būdavo sakoma:
psichologija tiria, kas su tavimi blogai. Surask pamišėlį.
Ir dabar, kai aš pasakau žmonėms ką dirbu, jie artėja link manęs.
Štai, kas buvo gerai psichologijoje,
30 mlrd. dol. investicijoje Nacionaliniam psichinės sveikatos institutui (NIMH)
ligos modelio kūrime,
psichologijos sąvokos supratime.
Gerai buvo tai, kad prieš 60 metų jokie sutrikimai nebuvo išgydomi –
tai buvo tiktai „akių dūmimas“.
O dabar 14 šių sutrikimų jau galima gydyti,
du iš jų pilnai išgydomi.
Kitas dalykas, kuris nutiko, yra mokslo išplėtojimas.
Psichinių ligų mokslo.
Išmokome kaip iki tol neaiškias sąvokas, kaip depresija, alkoholizmas,
tiksliai išmatuoti.
Taip pat sukūrėme psichikos ligų klasifikaciją.
Ir supratome psichikos ligų priežastingumą.
Galėjome stebėti tuos pačius individus bėgant laikui,
pavyzdžiui, žmones, kurie genetiškai linkę į šizofreniją
ir paklausti, koks motinystės indėlis, o koks genetikos,
ir išskirti veiksnius, kurie veikia ir tiriamąjį kintamąjį, ir priklausomuosius
atlikdami eksperimentus su psichikos ligomis.
Ir geriausia tai, kad per paskutinius 50 metų,
išradome gydymus vaistais ir psichologinius gydymus.
Tada galėjome juos kruopščiai patikrinti,
eksperimentais su atsitiktine atranka ir kontroliuodami placebo efektą,
todėl galėjome atmesti tai, kas neveikė, ir palikti, kas aktyviai veikė.
Išvada ta, kad psichologija ir psichiatrija per paskutinius 60 metų,
gali tvirtinti, kad nelaimingus žmones galime padaryti mažiau nelaimingais.
Manau, tai nuostabu. Didžiuojuosi tuo.
Bet kas buvo negerai, tai šių trijų dalykų pasekmės.
Pirmiausis buvo moralinis,
kad psichologai ir psichiatrai tapo aukų ekspertais, patologais,
kad mūsų požiūris į žmogaus prigimtį – jei tu turi problemų, tai tavo bėda.
Mes pamiršome, kad žmonės pasirenka ir priima sprendimus.
Mes pamiršome atsakingumą. Tai buvo pirmoji klaida.
Antroji klaida – mes pamiršome žmones.
Mes pamiršome kaip gerinti normalius gyvenimus.
Mes pamiršome misiją – gana ramius žmones daryti labiau laimingus,
patenkintus ir produktyvius. Žodžiai „genijus“, „talentingas“ tapo nepadorūs.
Niekas tuo neužsiėmė.
Ir trečioji problema – ligos modelis,
skubame kažką daryti dėl tų, kuriems yra sunku,
skubame pašalinti pakenkimus,
bet niekada nesusimąstome plėtoti pozityvias intervencijas,
kad padarytume žmones laimingesnius.
Taigi, tai nebuvo gerai.
Ir tai, kas skatino tokius žmones, kaip Nancy Etcoff, Dan Gilbert,
Mike Csikszentmihalyi ir mane užsiimti tuo, ką aš vadinu pozityvia psichologija,
kuri turi tris tikslus.
Pirmiausiai, psichologija turėtų būti susijusi
tiek su žmogaus stiprybe, tiek su jo silpnumu.
Ji turėtų būti susijusi tiek su stiprybės didinimu, tiek su pakenkimo pašalinimu.
Ji turėtų domėtis tuo, kas gyvenime geriausia.
Rūpintis tuo, kad žmonės gyventų visavertį gyvenimą,
o genijai ugdytųsi savo talentą.
Taigi, per pastaruosius 10 metų, ir tikiuosi ateityje,
mes matėme pozityvios psichologijos mokslo pradžią,
Mokslo, kuriantį vertingą gyvenimą.
Pasirodo, kad mes galime išmatuoti skirtingas laimės formas.
Bet kuris jūsų galite nemokamai apsilankyti interneto svetainėje
ir atlikti eilę įspūdingų laimės testų.
Galite save palyginti pagal teigiamas emocijas, prasmę,
tėkmę, su dešimtimis tūkstančių kitų žmonių.
Mes sukūrėme priešybę psichinių ligų diagnostikos žinynui:
stiprybių ir gerųjų savybių klasifikaciją, kuri atsižvelgia į lyčių santykį,
kaip jos apibrėžtos, kaip diagnozuojamos,
kas jas augina ir ką jos įgyja tokiu būdu.
Mes supratome, kad galime atrasti pozityvių būsenų priežastinius ryšius,
sąryšį tarp smegenų kairiojo
ir dešiniojo pusrutulių veiklos, kuris yra laimės priežastis.
Aš dirbau su ypač nelaimingais žmonėmis
ir klausdavau,
kuo nelaimingi žmonės skiriasi nuo visų kitų?
Prieš šešerius metus pradėjome tyrinėti ypač laimingus žmones.
Kodėl jie skiriasi nuo mūsų?
Ir paaiškėjo, yra vienas būdas.
Jie nėra religingesni ar geresnės fizinės būklės,
nėra turtingesni ir neatrodo geriau,
jiems nenutinka daugiau gerų atsitikimų ar mažiau blogų.
Viena, kas juos skiria: jie yra labai visuomeniški.
Jie nesėdi seminaruose šeštadienio rytą.
(Juokas.)
Jie neleidžia laiko vieni.
Kiekvienas jų turi romantiškų santykių
ir kiekvienas turi didelį draugų ratą.
Pažvelkite, čia koreliaciniai duomenys, ne priežastiniai.
Ruošiuosi pakalbėti apie laimę, lyg iš Holivudo filmų:
entuziazmo, kikenimo bei geros nuotaikos laimę.
Netrukus ketinu jums paaiškinti, kad viso to nepakanka.
Mes pradėjome tyrinėti šimtmečių intervencijas,
nuo Budos iki Tony Robbins.
Peržiūrėjome apie 120 intervencijų,
kurios tariamai darė žmones laimingesniais.
Mes pastebėjome, kad galime susisteminti daugelį jų
ir faktiškai galime atlikti atsitiktines užduotis,
efektyvumo ir veiksmingumo tyrinėjimus.
Kas iš tikrųjų padaro žmones tvariai laimingus?
Per porą minučių papasakosiu apie kai kuriuos rezultatus.
Bet iš esmės norėčiau, kad tokią misiją psichologija turėtų,
šalia misijos gydyti psichinę negalią
ir misijos nelaimingus žmones padaryti mažiau nelaimingus.
Ar iš tikrųjų psichologija gali padaryti žmones laimingesnius?
Ir paklausti klausimo. Žodis „laimingas“ nėra tas, kurį dažnai naudoju.
Šį klausimą suskaidėme į smulkesnius klausimus apie laimę.
Manau, kad čia yra trys skirtingi –
pavadinau skirtingais, nes juos formuoja skirtingos intervencijos,
kurios galimai turi tai, ko neturi kitos –
tris skirtingai laimingus gyvenimus.
Pirmasis laimingas gyvenimas yra malonus gyvenimas.
Tai gyvenimas, kuriame turite tiek teigiamų emocijų, kiek tiek galite
ir įgūdžius joms padidinti.
Antrasis yra įsitraukimo gyvenimas –
darbe, vaikų auklėjime, meilėje, laisvalaikyje, kai sustoja laikas.
Štai apie ką kalbėjo Aristotelis.
Ir trečiasis yra prasmingas gyvenimas.
Noriu trumpai papasakoti apie kiekvieną iš šių gyvenimų
ir ką žinau apie juos.
Pirmasis yra malonus gyvenimas, kuris yra paprastas, nes geriausiai pajuntamas.
Jis turi tiek malonumų,
tiek teigiamų emocijų, kiek jums reikia.
Įgūdžių mokymasis – mėgavimasis gyvenimu, sąmoningumas, kuris juos sustiprina,
ir išplečia laike ir erdvėje.
Bet malonus gyvenimas turi tris trūkumus,
dėl to pozityvi psichologija nėra „laimės-mokslas“ ir tuo nesibaigia.
Pirmas trūkumas, kuris pašalina malonų gyvenimą,
kad iš tiesų apie 50 procentų jūsų teigiamų emocijų patirties
yra paveldima ir nelabai pakeičiama.
Taigi, skirtingi būdai, kuriuos aš ir Matthieu [Ricard] žinome,
kaip padidinti teigiamų emocijų kiekį jūsų gyvenime,
yra efektyvūs nuo 15 iki 20 procentų.
Antrasis trūkumas – prie teigiamų emocijų įprantama. Labai greitai įprantama.
Jos lyg prancūziški vaniliniai ledai, pirmasis skonis yra stulbinantis,
bet po šešto karto jis dingsta.
Kaip ir sakiau, tai ne itin lankstu.
Ir tai veda į antrąjį gyvenimą.
Turiu papasakoti apie savo draugą Len,
kodėl pozityvioji psichologija yra daugiau negu teigiama emocija,
daugiau nei malonumo kūrimas.
Kol Len suėjo 30 metų, dviejuose iš trijų didžiųjų gyvenimo sričių,
jam nepaprastai sekėsi. Pirmoji sritis buvo darbas.
Iki 20-ies jis buvo biržos makleris.
Kai suėjo 25, jis buvo multimilijonierius
bei opcionų prekybos kompanijos vadovas.
Sekantis vaidmuo – nacionalinis bridžo čempionas.
Bet trečioje gyvenimo srityje, meilėje, Len visiškas nevykėlis.
Priežastis ta, kad jis šaltas lyg žuvis.
(Juokas.)
Len yra intravertas.
Amerikietės, su kuriomis Len susitikinėjo, sakė:
„Tu nelinksmas. Tu neturi teigiamų emocijų. Eik šalin.“
Ir Len, galėdamas tai sau leisti, kreipėsi į „Park Avenue“ psichoanalitiką,
kuris penkerius metus bandė nustatyti seksualinę traumą,
kuri kažkaip užrakino teigiamas emocijas jo viduje.
Bet paaiškėjo, kad nėra jokios traumos.
Paaiškėjo, kad Len užaugo Long Ailende
kur žaidė ir žiūrėjo futbolą bei lošė bridžą.
Len patenka tarp mažiau nei 5 procentų, vadinamų pozityviai afektyviais.
Klausimas. Ar Len nelaimingas? Aš noriu pasakyti: „Ne.“
Priešingai, nei sako psichologija, mažiau nei 50 procentų
žmonių yra pozityviai emocionalūs,
Len yra laimingiausias žmogus, kokį pažįstu.
Jis nepatikėjo nelaimių pragaru
todėl, kad Len, kaip ir daugelis jūsų, ypač pasiduodantis tėkmei.
Kai jis ryte 9:30 įeina į „American Exchange“ aukštą,
jam sustoja laikas. Ir stovi iki uždarymo skambučio.
Nuo pirmo lošimo pradžios
iki 10 dienų po turnyro pabaigos, laikas Len sustoja.
Iš tikrųjų, štai apie ką kalbėjo Mike Csikszentmihalyi,
pabrėždamas tėkmės skirtumą nuo malonumo.
Malonumas turi primityvius jutimus. Tai mintis ir jausmas.
Bet kaip Mike vakar pasakė – per tėkmę jūs nieko negalite pajusti.
Jūs esate vieni su muzika. Laikas sustoja.
Jūs smarkiai susikoncentruojate.
Ir iš tikrųjų tai ypatybė, apie kurią galvojame kaip apie gerą gyvenimą.
Manome, kad yra gero gyvenimo receptas
ir jis yra žinojimas savo didžiausių stiprybių.
Čia yra efektyvus testas,
kokios penkios didžiausios jūsų stiprybės.
Tada pertvarkykite savo gyvenimą naudodami jas kiek galite.
Pertvarkykite savo darbą, meilę,
lošimą, draugystę, vaikų auklėjimą.
Pavyzdžiui, viena mano kolegė buvo „Genuardi“ pakuotoja.
Nekentė darbo.
Ji dirbo laisvu nuo studijų laiku.
Jos stiprybė buvo socialinis intelektas.
Taigi, ji pertvarkė pakavimą, kad tiktų jai,
kaip socialinis kiekvienos kliento dienos išryškinimas.
Akivaizdu, jai nepavyko.
Bet ji bandė naudoti savo didžiausią stiprybę
ir pertvarkyti darbą, naudodama ją kiek įmanoma daugiau.
Iš viso to negaunate nesibaigiančio šypsojimosi.
Jūs neatrodote kaip Debbie Reynolds.
Jūs daug nekikenate. Jūs gaunate daugiau susitelkimo.
Taigi, tai yra antrasis kelias. Pirmasis – teigiamos emocijos.
Antrasis kelias, eudomonijos tėkmė.
Ir trečiasis kelias yra prasmė.
Tai, kas tradiciškai labiausiai gerbiama laimėje.
Prasmė, šiuo požiūriu, susideda iš (labai panašu į eudomoniją)
savo didžiausių stiprybių žinojimo ir jų naudojimo
tam, kas priklauso ir tarnauja kažkam didesniam nei jūs.
Minėjau, kad visoms trims gyvenimo rūšims, maloniam gyvenimui,
geram gyvenimui, prasmingam gyvenimui, žmonėms sunku atsakyti į klausimą,
ar šitie dalykai patvariai pakeis šiuos gyvenimus?
Ir atrodo, atsakymas būtų – taip. Tuoj jums pateiksiu pavyzdį.
Tai padarysiu nuodugniai ir tiksliai.
Padarysiu tai tuo pačiu būdu, kuriuo tikriname, kaip veikia vaistai.
Taigi, darome ilgalaikius skirtingų intervencijų tyrimus
su atsitiktine atranka ir placebo kontrole.
Viena iš intervencijų, kuri turi įtakos,
kai mokome žmones apie malonų gyvenimą,
kaip patirti daugiau malonumo gyvenime,
viena iš užduočių yra pasiimti sąmoningumo bei mėgavimosi įgūdžius,
ir sukurti puikią dieną.
Kitą šeštadienį skirkite dieną savo nuostabios dienos sukūrimui
ir naudokite mėgavimąsi bei sąmoningumą, kad padidintumėte šiuos malonumus.
Tada galėsime parodyti, kokiu būdu pagerinome malonų gyvenimą.
Dėkingumo vizitas. Jei galite, noriu, kad visi tai darytumėte kartu su manimi.
Užmerkite akis.
Norėčiau, kad prisimintumėte kai ką, kas buvo ypač svarbu,
kas pakeitė jūsų gyvenimą į gera
ir kam niekad tinkamai nepadėkojote.
Šis žmogus turi būti gyvas. Puiku!
Atmerkite akis.
Tikiuosi, visi turite tokį žmogų.
Jūsų užduotis, mokantis dėkingumo vizito,
parašyti 300 padėkos žodžių tam žmogui,
paskambinti jam telefonu,
paklauskit ar galit aplankyti, nesakykite kodėl, atvykite prie jų durų,
perskaitykite padėką – kiekvienas verkia, kai tai nutinka.
Ir kas nutiks, kai patikrinsime žmones po savaitės, po mėnesio,
po trijų mėnesių, kiekvienas jų bus laimingesnis ir mažiau prislėgtas.
Kitas pavyzdys yra stiprybės diena, kurią siūlome poroms,
kad nustatytų savo didžiausias stiprybes atlikdamos stiprybių testą
ir tada susikurtų vakarą, kuriame abu panaudotų savo stiprybes.
Ištyrėme, kad tai santykių stiprinimas.
Malonumas prieš filantropiją.
Bet būti tokioj grupėje kaip ši, suteikia tiek jėgų,
grupėje, kur daugelis savo gyvenimus paskyrėte filantropijai.
Na, mano studentai ir žmonės, su kuriais dirbu, kol kas to neatrado,
iš tikrųjų skatiname žmones padaryti ką nors nesavanaudiško
ir malonaus, ir tuodu palyginti.
Ir kaip suprantate, kai darote kažką malonaus,
malonumas greitai ateina ir greit praeina.
Darant kažką filantropiška – malonumas vis tęsiasi ir tęsiasi.
Tai yra pozityvių intervencijų pavyzdžiai.
Priešpaskutinė tema, kuri mus domina ir apie kurią noriu pakalbėti –
kiek žmonės patenkinti savo gyvenimu.
Tai apie tai, kas iš tikrųjų jūs esate. Tai mūsų tikslinis kintamasis.
Mes pateikiame klausimą, kaip trijų skirtingų gyvenimų funkciją:
Kiek esate patenkintas savo gyvenimu?
Mes atlikome 15 apklausų ir paklausėme tūkstančių žmonių,
kiek pasitenkinimas gyvenimu priklauso nuo:
teigiamų emocijų siekimo – malonus gyvenimas;
siekimo įsitraukti, kai jums sustoja laikas;
ir nuo prasmingumo siekimo.
Rezultatai mus nustebino, bet buvo priešingi nei laukėme.
Paaiškėjo, malonumo siekis beveik neturi poveikio pasitenkinimui gyvenimu.
Prasmingumo siekis yra stipresnis.
Siekimas įsitraukti – taip pat, labai stiprus.
Malonumas turi reikšmę, jei kartu turite ir įsitraukimą,
ir prasmę, tada malonumas – lyg vyšnia ant torto.
Visas gyvenimas tampa vertingesnis, kai jo detalės sujungiamos į visumą.
Ir priešingai, jei nė vienos iš trijų neturite,
gyvenimas tuščias ir bevertis.
Dabar mus domina,
ar panašūs sąryšiai stebimi tarp fizinės sveikatos ir sergamumo,
tarp gyvenimo trukmės ir produktyvumo.
Ar įmonėje
našumas yra teigiamų emocijų, įsitraukimo ir prasmės funkcija?
Ar sveikata yra teigiamo įsitraukimo,
malonumo ir gyvenimo prasmės funkcija?
Galime pagrįstai tikėtis, kad abu atsakymai bus – taip.
Chris pasakė, kad paskutinis kalbėtojas gali apibendrinti ką išgirdome.
Tai mane nustebino. Niekada nesu buvęs tokiame susirinkime.
Niekada nemačiau tiek kalbėtojų, peržengiančių savo galimybių ribas,
kas yra nepaprastai nuostabu.
Bet supratau, kad psichologijos problemos, atrodo, yra analogiškos
technologijų, pramogų ir dizaino problemoms.
Visi žinome, kad technologijos, pramogos ir dizainas
buvo ir bus naudojami naikinimui.
Taip pat visi žinome, kad technologijos, pramogos ir dizainas
gali būti naudojami palengvinti kančiai.
Beje, skirtumas tarp kančios palengvinimo
ir laimės kūrimo ypač svarbus.
Kai prieš 30 metų tapau terapeutu, maniau,
kad jei sugebėsiu ką nors išgydyti nuo depresijos,
nuo nerimo, nuo pykčio, tai padarysiu juos laimingus.
Niekada to nepasiekiau. Supratau, kad galiu pasiekti tik neutralią būseną.
Tačiau jų gyvenimas liko tuščias.
Paaiškėjo, kad laimės, malonaus gyvenimo,
įsitraukimo ir prasmingumo įgūdžiai
skiriasi nuo kančios palengvinimo įgūdžių.
Tikiu, kad panašūs dalykai galioja ir
technologijoms, pramogoms bei dizainui.
Kitaip tariant, šios trys varančios mūsų pasaulio jėgos gali
padidinti laimę ir teigiamas emocijas.
Ir taip jos dažniausiai buvo naudojamos.
Bet kai tik suskirstysite laimę, kaip tai padariau aš,
ne tik į teigiamas emocijas, ko nepakanka,
atsiras tėkmė gyvenime ir prasmė gyventi.
Kaip Laura Lee papasakojo,
dizainas ir, tikiu, pramogos bei technologijos
gali būti naudojami padidinti prasmingą įsitraukimą į gyvenimą.
Ir taip, pabaigai – vienuoliktoji priežastis optimizmui.
Manau, kaip priedas kosmoso liftui
yra tai, kad su technologijomis, pramogomis ir dizainu
galime iš tikrųjų padidinti
žmonių laimės tonažą planetoje.
Jei technologijos per ateinančius dešimtmečius sustiprins malonų gyvenimą,
gerą gyvenimą bei prasmingą gyvenimą, tai bus pakankamai gerai.
Jei pramogos gali būti nukreiptos didinti teigiamas emocijas,
prasmingumą, eudomoniją, tai bus pakankamai gerai.
Jei dizainas gali padidinti teigiamas emocijas,
eudomoniją, tėkmę bei prasmę,
tai, ką kartu darome, taps pakankamai gera. Ačiū jums.
(Plojimai.)