Jeg hadde en svart hund. Hans navn var depresjon
Hver gang hunden kom
følte jeg meg tom og livet gikk sakte
Han kunne komme på overaskelsesbesøk, tilsynelatende uten grunn
Hunden gjorde at jeg følte meg eldre enn jeg var
Når resten av verden virket til å nyte livet, kunne jeg bare se den gjennom hunden
Aktiviteter som tidligere ga meg glede, gjorde ikke det lengre
Han likte å ødelegge apetitten min
Han spiste opp hukommelsen og konsentrasjonen min
Å gjøre noe eller gå steder med hunden krevde enorme krefter
I sosiale situasjoner kunne ha sniffe opp all selvsikkerheten jeg hadde
og jage den bort
Min største frykt var for å bli avslørt
Jeg bekymret meg for om folk ville dømme meg
På grunn av skammen for den svarte hunden, var jeg hele tiden redd for å bli avslørt
Så jeg brukte masse krefter på å skjule han
Å holde på en emosjonell løgn er slitsomt
Den svarte hunden kunne få meg til å tenke og si negative ting
Han kunne gjøre meg irritabel og vanskelig
Han tok i fra meg kjærligheten og nærheten
Han elsket å vekke meg opp med repiterende og negativ tenkning
Han likte å påminne meg om hvor sliten jeg ville være neste dag
Å ha en svart hun i livet handler ikke bare om å føle seg trist
på det verste handler det om å ikke føle i det hele tatt
Etter hvert som jeg ble eldre, ble hunden større
og han begynte å være med meg hele tiden
Jeg jagde han bort med alt jeg tenkte ville få ha til å forsvinne
Men ofte vant han
Å synke sammen ble lettere enn å reise seg opp igjen
Så jeg ble veldig god til selvmedisinering
som aldri egentlig hjalp
Til slutt følte jeg meg isolert fra alt og alle
Hunden hadde lyktes i å kapre livet mitt
Når man mister all glede i livet kan man begynne å lure på hva meningen med det er
Heldigvis var det nå jeg søkte profesjonell hjelp
Dette var mitt første steg mot bedring
Jeg lærte at det ikke betyr noe hvem du er
Hunden påvirker millioner på millioner av mennesker
og ødelegger mange muligheter
Jeg lærte også at det ikke finnes en magisk kur eller pille
Medisiner kan hjelpe noen, mens andre trenger noe annet
Jeg lærte at å være emosjonelt ærlig til de som er nær meg
kan utgjøre enorm forskjell
Viktigst lærte jeg å ikke være redd for hunden og jeg lærte han noen triks selv
Jo mer stresset du er, jo høyere bjeffer hunden
så det er viktig å lære seg å gi hjernen ro
Det er klinisk bevist at regelmessig trening
kan være like effektiv som antidepressiver ved mild til moderat depresjon
Så gå eller jogg en tur og la hunden være igjen
Før en humørdagbok - det kan gi innsikt
Følg med på ting du kan være takknemmelig for
Og viktigst: husk at uansett hvor ille det blir
hvis du tar riktige valg og søker hjelp, så vil hunden forsvinne
Jeg ville ikke si jeg er takknemmelig for hunden, men han er en god lærer
Han tvingte meg til å re-evaluere og forenkle livet mitt
Jeg lærte at å flykte fra mine problemer aldri hjelper
Den svarte hunden vil alltid være en del av livet mitt
men han vil aldri være det monsteret han var
Vi har en felles forståelse
Jeg har lært gjennom erfaring, tålmodighet, disiplin og humor
at den verste hunden kan heles
Hvis du er har det vanskelig, vær aldri redd for å be om hjelp
Det er ingen skam i å gjøre det
det eneste som er synd er å gå glipp av livet