Eu concep proiecte tehnice
pentru elevi de gimnaziu și de liceu,
folosind deseori materiale destul de neobișnuite.
Mă inspir din problemele mele de zi cu zi.
De exemplu, odată am avut nevoie
de un costum pentru un eveniment al pasionaților de benzi desenate,
dar nu am vrut să cheltui prea mulți bani,
așa că mi l-am făcut singură...
cu o coroană luminoasă și o fustă.
(Râsete)
Altă dată,
eram distrusă pentru că jocul meu preferat de pe mobil,
Flappy Bird,
a fost scos din app store.
(Râsete)
Așadar m-am confruntat cu o dilemă:
să nu-mi mai actualizez telefonul, sau să nu mai joc Flappy Bird.
(Râsete)
Nemulțumită de ambele variante
am făcut singurul lucru care mi s-a părut că are sens.
Am creat o variantă reală de Flappy Bird
care nu ar putea fi niciodată retrasă din app store.
(Râsete)
(Muzică)
(Piuituri)
(Muzică)
(Râsete)
Câțiva dintre prietenii mei erau fani ai jocului
așa că i-am invitat și pe ei să joace.
(Flimuleț) Prieten: Ah!
(Râsete)
(Video) Prieten: Ce naiba?
(Râsete)
Ei mi-au spus că era la fel de enervant ca și jocul original.
(Râsete)
Așa că am încărcat online un demo al acestui proiect
și spre surpriza mea a devenit viral.
A avut peste două milioane de vizualizări în doar câteva zile.
(Râsete)
Și ce este și mai interesant sunt comentariile oamenilor.
Mulți și-au dorit să și-l facă pe-al lor
sau m-au întrebat cum l-am facut.
Asta mi-a confirmat ideea că printr-un proiect creativ
putem să învățăm oamenii despre inginerie.
Cu banii câștigați din filmulețul viral
ne-am permis să invităm elevii din clasa noastră
să-și facă propriul joc în cutie.
Deși a fost destul de mare provocarea
au învățat multe concepte tehnice și de programare.
Și toți au fost dornici să învețe ca să poată și să termine jocul.
(Râsete)
Înainte de Cutia Flappy Bird,
aveam ideea să folosesc proiecte tehnice creative pentru a le preda elevilor.
Când predam la gimnaziu,
le-am cerut elevilor să construiască un robot dintr-un set tehnic standard.
Am observat că mulți păreau plictisiți.
Apoi câțiva au început să ia bucăți de hârtie
și să-și decoreze roboții.
Apoi și alții au început să facă asta
și au devenit mai interesați de proiect.
Așa că am început să caut mai multe moduri creative
pentru a le face elevilor cunoștință cu tehnologia.
Am observat că majoritatea seturilor tehnice din școală
par descurajante.
Toate sunt făcute din piese de plastic pe care nu le poți personaliza.
În plus, sunt și foarte scumpe,
costând câteva sute de dolari fiecare set.
Cu siguranță nu se încadrează în bugetul pentru multe dintre lecții.
Pentru că nu am găsit nimic,
m-am hotărât să fac ceva singură.
Am început cu hârtie și pânză.
În definitiv, toți ne-am jucat cu acestea când eram mici
și sunt și destul de ieftine
și poți să le găsești peste tot prin casă.
Am creat un model de proiect
în care elevii să creeze o creatură care se aprinde
folosind pânză și ochișori mobili.
Toți s-au ajutat unii pe alții în clasă
râzând și vorbind despre proiect.
Și cel mai important,
puteau să-și exprime creativitatea în proiect.
Datorită succesului acestui proiect,
am continuat să creez și mai multe activități tehnice
pentru a-mi provoca elevii.
Am început să fac aceste ateliere
în afara școlii și în comunitate.
Și s-a întâmplat ceva foarte interesant.
Am observat că mulți oameni din domenii foarte diferite
au început să vină la atelierele noastre.
Și mai specific,
au fost mult mai multe femei și minorități decât mă așteptam,
oameni pe care nu-i vezi de obicei la atelierele tehnice clasice.
Iată un raport din 2016 despre angajații unei mari companii tehnice.
Femeile sunt doar 19% din lucrătorii tehnici.
Iar minoritațile sunt doar 4%.
Statistica poate fi similară
dacă mergi la clubul de robotică dintr-un liceu
sau într-o clasă tehnică de la facultate.
Există o mare varietate de probleme
ce contribuie la lipsa diversității lucrătorilor tehnici.
Poate o soluție ar fi
să le facem cunoștință elevilor cu tehnologia prin proiecte creative.
Nu spun că asta va rezolva totul,
dar ar putea introduce tehnologia
oamenilor care inițial nu ar fi interesați
din cauza felului în care a fost descrisă și predată în școală.
Așadar cum începem să schimbăm percepția asupra tehnologiei?
Cei mai mulți elevi cred că este plictisitoare și neprietenoasă,
așa că întotdeauna am creat proiecte urmărind trei principii.
Primul este să începi de jos,
adică proiectul este ușor de început.
Priviți acest tutorial.
La primul proiect i-am rugat pe elevi să învețe
cum să facă un circuit pe hârtie.
Așa cum vedeți, nu-ți ia prea mult să înveți
și e destul de ușor chiar și pentru începători.
Să începi de jos înseamnă și să înlăturăm bariera financiară
care îi împiedică pe oameni să termine un proiect.
Așadar cu hârtie, bandă de cupru, bec și baterie,
oamenii pot face acest proiect pentru mai puțin de un dolar.
Al doilea principiu este să vrei să ajungi departe.
Asta înseamnă că ai mult loc să crești
și că elevii au provocări tot timpul.
Inițial poate fi doar o creatură care se aprinde,
apoi poți adăuga senzori și microcontrolere
și să programezi creatura să interacționeze cu mediul.
(Râsete)
Și, în sfârșit,
al treilea principiu este personalizarea.
Asta înseamnă să putem face proiectul relevant pentru oricine.
Asta e frumusețea folosirii materialelor de zi cu zi:
este foarte ușor să personalizezi folosind hârtie și pânză.
Și chiar dacă nu-ți place Flappy Bird
poți să-ți faci propriul joc.
(Video) Elev: Jocul nostru e despre Justin Bieber,
pentru că el conduce cu viteză,
și scopul este să-l ajutăm să nu fie prins de Poliție.
(Râsete)
(Video) Elev: Da, dar el se schimbă
așa că noi suntem din gașca lui.
(Râsete)
Mulțumesc!
(Aplauze)