אם התפתחנו מהקופים, מדוע יש עדיין קופים?
(צחוק)
ובכן, משום שאיננו קופים
אלא דגים.
(צחוק)
הידיעה שאיננו קופים אלא דגים
חשובה מאד להבנה מניין באנו.
אני מלמד את אחד הקורסים הכי גדולים לביולוגיה אבולוציונית בארה"ב,
וכשהסטודנטים שלי סוף-סוף מבינים מדוע אני מכנה אותם "דגים",
אני יודע שהצלחתי.
אבל בתחילת הקורס אני תמיד נאלץ להפריך כמה מיתוסים מושרשים,
כי מבלי לדעת זאת, רבים מאיתנו למדו אבולוציה באופן שגוי.
למשל, מלמדים אותנו לומר "תורת האבולוציה."
יש למעשה הרבה תיאוריות (תורות), וכמו תהליך האבולוציה עצמו,
אלה שהכי מתאימות לנתונים הן אלה ששרדו עד היום.
הכי מוכרת לנו היא "הברירה הטבעית" של דארווין,
התהליך שבו אורגניזמים שהכי מתאימים לסביבתם
שורדים וזוכים להתרבות,
בעוד אלה שמתאימים פחות גוועים ונכחדים.
וזה הכל.
האבולוציה היא עד כדי כך פשוטה,
והיא עובדה.
האבולוציה היא עובדה בדיוק כמו "תיאוריית" הכבידה.
היא ניתנת להוכחה באותה הקלות.
מספיק שתביטו בטבור שלכם,
שמשותף לכם ולכל היונקים השילייתיים,
או בעמוד השדרה שלכם, ושל כל בעלי-החוליות,
או בדנ"א שלכם, שמשותף לכם ולכל החיים עלי-אדמות.
התכונות האלה לא הופיעו אצל בני האדם.
הן הועברו מאבות קדמונים שונים
אל כל צאצאיהם, לא רק אלינו.
אבל לא ככה לימדו אותנו ביולוגיה, נכון?
למדנו שצמחים וחיידקים הם דברים פרימטיביים
ושמהדגים באו הדו-חיים ואחריהם הזוחלים והיונקים,
ואז הופעתם אתם,
היצור הסופי המושלם שבסוף שרשרת ההתפתחות.
אבל החיים לא מתפתחים בקו ישר,
והם לא מסתיימים בנו.
אבל תמיד תיארו לנו את האבולוציה בערך ככה,
קוף ושימפנזה,
כמה יצורי-אנוש שנכחדו,
כולם במצעד יציב שמתקדם עד אלינו.
אבל הם לא נעשים אנו כמו שאנו לא הופכים להם.
ואנו גם לא מטרת האבולוציה.
ולמה זה חשוב?
מדוע עלינו להבין נכון את האבולוציה?
ההבנה השגויה של האבולוציה הובילה לבעיות רבות,
אבל אי-אפשר לשאול את השאלה העתיקה,
"מניין באנו?"
מבלי להבין נכון את האבולוציה.
ההבנה השגויה של האבולוציה הובילה להמון השקפות נפתלות ומעוותות
בסוגיה כיצד עלינו להתייחס ליתר החיים עלי אדמות,
ואיך עלינו להתייחס לזולתנו
בשאלות גזע ומגדר.
אז בואו נחזור 4 מיליארד שנים לאחור.
זהו האורגניזם החד-תאי שממנו באנו כולנו.
בהתחלה נוצרו מהם חיים חד-תאיים אחרים,
אבל אלה ממשיכים להתפתח עד היום,
ויש האומרים שהארכיאונים והחיידקים שמהווים את עיקר הקבוצה הזאת
הם צורות החיים המוצלחות ביותר בעולם.
אין ספק שהם יישארו כאן הרבה אחרי לכתנו.
לפני כ-3 מיליארד שנים התפתחו החיים הרב-תאיים.
זה כולל פטריות, צמחים ובעלי-חיים.
בעלי החיים הראשונים שפיתחו עמוד-שדרה היו הדגים.
אז טכנית, כל בעלי החוליות הם דגים,
אז טכנית, אתם ואני דגים.
אל תגידו שלא הזהרתי אתכם.
שושלת דגים אחת עלתה אל היבשה
והובילה בין השאר ליונקים ולזוחלים.
חלק מהזוחלים הפכו לציפורים, חלק מהיונקים הפכו לפרימטים,
חלק מהפרימטים הפכו לקופים עם זנבות,
וחלקם הפכו לקופים הגדולים, וביניהם מגוון מינים אנושיים.
אז אתם רואים שלא התפתחנו מהקופים,
אבל יש לנו אב קדמון משותף.
ובינתיים, החיים מסביבנו המשיכו להתפתח:
עוד חיידקים, עוד פטריות, המון דגים, דגים, דגים.
אם טרם שמתם לב -- כן, זאת הקבוצה האהובה עלי.
(צחוק)
כמו שהחיים מתפתחים, כך גם הם נכחדים.
רוב המינים שורדים רק כמה מיליוני שנה.
ולכן, רוב החיים עלי אדמות שאנו רואים סביבנו היום,
גילם כגיל המין שלנו.
כך שזו יוהרה, זו חשיבה אגוצנטרית לומר:
"הצמחים והחיידקים הם פרימיטיביים,
"אנו נמצאים כאן במשך דקה אבולוציונית,
"ולכן אנו משום-מה מיוחדים."
חישבו על החיים כמו על ספר, ספר שסופו כמובן טרם נכתב.
אנו רואים רק את עמודיו האחרונים של כל פרק.
אם תסתכלו על יתר שמונת מיליוני המינים
שחולקים איתנו את כוכב הלכת הזה,
חישבו על ארבעת מיליארדי שנות האבולוציה שמאחוריהם.
הם כולם התוצרים שלה.
חישבו על כולנו כעל עליו הצעירים של עץ החיים הענק הזה,
על כך שכולנו מחוברים בענפים סמויים, ולא רק זה לזה,
אלא לכל קרובינו שנכחדו ולאבותינו הקדומים.
כביולוג, אני עדיין משתדל ללמוד, לצד אחרים,
איך כולם מחוברים לכולם ומי שאר בשרו של מי.
ואולי מוטב שנחשוב על עצמנו
כעל דגים קטנים שעלו מן המים,
כן, דגים שלמדו ללכת ולדבר,
אבל כאלה שיש להם עוד הרבה מאד ללמוד
מי אנו ומניין באנו.
תודה לכם.
(מחיאות כפיים ותרועות)