Як розробник програм та інженер
за своє життя я працював над багатьма проектами
з громадських технологій.
Громадські технології іноді звуть технологіями на благо,
бо їх використовують для вирішення гуманітарних проблем.
Це я в Уганді в 2010 році,
працюю над рішенням, що дозволило б місцевим жителям
уникнути державного спостереження через мобільні телефони
за висловлення незадоволення політикою.
Пізніше цю ж технологію застосували в Північній Африці,
щоб активісти могли залишатися на зв'язку,
якщо уряд навмисно перешкоджає цьому
задля контролю населення.
Але коли я розмірковував щодо подібних технологій
і того, над чим я працюю,
я не міг позбутися думки:
чи не помиляємося ми щодо переваг технологій,
чи не шкодять інколи вони суспільству,
якому ми намагаємося допомогти?
Світова промисловість в сфері ІТ зазвичай виходить із того,
що якщо створити чудові речі,
це принесе добро всім без винятку.
З часом ці винаходи дістануться до кожного.
Але це не завжди так.
Я називаю це сліпим відстоюванням технології «просочування зверху вниз»,
як це називають. (Сміх)
Ми вважаємо, що якщо розробити щось для небагатьох,
з часом ці технології отримають усі,
але це не завжди так.
Технології та інновації поводяться як багатство і капітал.
Вони концентруються в руках меншості,
а іноді вони можуть потрапити в руки більшості.
Оскільки більшість з вас не бореться з деспотичними режимами по вихідних,
я вирішив навести кілька зрозуміліших прикладів.
У світі гаджетів, смартфонів і додатків
багато хто намагається відстежувати особисте здоров'я людей
додатками, які стежать за кількістю витрачених калорій,
чи не забагато ви сидите, чи не надто мало рухаєтесь.
Ці технології дозволяють клінікам зробити прийом пацієнтів набагато ефективнішим,
і, в свою чергу, ці клініки починають очікувати
ефективності такого роду від пацієнтів.
Коли лікарні наповнюються сучасною технікою
і починають покладатися на неї,
що буде з людьми, далекими від цього?
Як виглядає похід до лікаря
тих, хто не має смартфона за 400 доларів або годинника,
що стежить за кожним рухом?
Стануть вони тягарем для медичної системи?
Як вони себе відчуватимуть?
У світі фінансів біткойн та криптогроші
змінюють шляхи, якими гроші мандрують світом,
але зворотною стороною медалі
є високий вхідний бар'єр.
Потрібен доступ до тих самих телефонів, пристроїв, зв'язку,
а якщо в тебе їх немає і ти працюєш через посередника,
це вимагає певної кількості грошей.
І я питаю в себе, що станеться з останньою громадою,
що використовує паперові гроші, коли решта світу перейде до цифрових?
Інший приклад з мого рідного міста, Філадельфії.
Я був у місцевій бібліотеці,
що опинилася перед кризою.
Грошей громади не вистачає,
вони змушені скорочуватися, щоб не закритися зовсім.
Як один із шляхів порятунку вони вирішили
оцифрувати частину книжок та перенести їх до хмари.
Для більшості дітей це чудово.
Можна читати книжки з домівки,
шукати інформацію на шляху до школи,
але лише за двох умов.
Перше, доступ до інтернету вдома,
друге, у тебе є смартфон.
У багатьох дітей нема ні першого, ні другого.
Як зможуть вони здобувати освіту,
коли бібліотека стане цілковито хмарною?
Без того, що було невід'ємною частиною освіти?
Як їм бути конкурентоспроможними?
Заключний приклад – з іншої частини світу, Східної Африки.
Там вирішили оцифрувати права власності на землю
з багатьох обставин.
Громади мігрують, попередні покоління вимирають,
записи ведуться абияк,
все це веде до суперечок щодо прав власності.
Вирішили перенести всю цю інформацію в інтернет,
визначити власників кожного шматка землі
і надати доступ до цих даних громадам.
Але ніхто не передбачав, що внаслідок цього
інвестори та ділки в сфері нерухомості
злетілися зграями та почали купувати ці ділянки,
не зважаючи на місцеві громади,
бо мали доступ до технологій
та зв'язку, що дав їм цю можливість.
Усі ці приклади поєднують
непередбачені наслідки технологій, які ми створюємо.
Як інженери та науковці
інколи ми цікавимось процесом більше, аніж результатом.
Ми думаємо про те, що ми робимо, а не про те, що зробимо.
Це потрібно змінити.
Ми зобов'язані передбачати наслідки технологій, які створюємо,
бо вони все більше керують світом, в якому ми живемо.
В кінці 90-х
почали вимагати етичнішої поведінки від банків та інвесторів.
Сьогодні, в 2014 році, такий самий поштовх в техніці
дуже запізнився.
Тому коли ви мрієте про наступний великий успіх, прошу всіх вас –
підприємців, адміністраторів, інженерів, творців –
пам'ятати про непередбачені наслідки
того, що ви створюєте.
бо справжнє новаторство знаходить шляхи долучити кожного.
Дякую.
(Оплески)