מי פה מוקסם מהחיים בים?
פנטסטי.
עכשיו, מה עשינו?
בואו ננתח את זה רגע.
הפעולה הפשוטה של אדם שמרים יד
הובילה הרבה אחרים לעשות אותו הדבר.
עכשיו, זה נכון שכשלאנשים ברשת חברתית
יש עדיפויות משותפות,
זה הרבה פעמים מועיל לחקות אחד את השני.
חשבו על בית הספר היסודי ושלהתלבש בבגדים מגניבים עשה אתכם מגניבים.
אבל העתקת התנהגות נפוצה גם בחיות בר.
לדוגמה, כמה ציפורים מעתיקות קריאות אזהרה של ציפורים אחרות
כדי להפיץ מידע בנוגע לטורפים מתקרבים.
אבל האם העתקת התנהגות בחיות בר
משפיעה על מערכות מחיה שלמות עליהן בני אדם מסתמכים?
הובלתי לשאלה הזו בעודי חוקר שוניות אלמוגים,
שתומכות במליוני אנשים דרך דגה ותיירות
פה באפריקה ומסביב לעולם.
אבל שוניות אלמוגים תלויות בדגים
שמבצעים עבודה קריטית על ידי אכילת אצות.
בגלל שאם לא מטפלים בהן,
האצות האלו יכולות להרוג אלמוגים ולהשתלט על שוניות אלמוגים שלמות,
שינוי יקר שקשה או בלתי אפשרי להפוך.
אז כדי להבין איך דגים יכולים למנוע את זה,
אני מרגל אחריהם
בעודם אוכלים את האצות,
מה שיכול להיות להם קשה לעשות
בחלקים פתוחים של השונית שחשופים לטורפים,
כמה מהם, במקרים נדירים,
נראה שמבינים שאני צופה בהם.
(צחוק)
אז בברור, בברור, לדגי שונית,
לסעוד בחוץ יכול להיות מפחיד.
אבל רציתי להבין איך הדגים האלה עושים את עבודתם
במצבים מסוכנים.
אז הקולגות שלי ואני שמנו מתקני מצלמות וידאו מסיביות
בשונית אלמוגים
כדי לנטר מרחוק אזורי האכלה שלמים
שמייצרים הרבה אצות
אבל חשופים לטורפים.
ונקודת המבט הזה מלמעלה
מראה לנו את מנהגי האכילה והתנועות המדוייקות
של הרבה דגים שונים,
שנראים פה עם נקודות צבעוניות.
ועל ידי ניתוח של אלפי תנועות
אל ומאזורי אכילה,
גילינו תבנית
הדגים האלה, למרות היותם ממינים שונים
ולא שוחים בלהקות,
חיקו אחד את השני,
בצורה כזו שדג אחד שנכנס לאזורי ההאכלה המסוכנים האלה
יכול להוביל להרבה דגים שעושים אותו הדבר.
ודגים נשארו יותר זמן ואכלו יותר אצות
כשהם היום מוקפים ביותר דגים אוכלים.
עכשיו, זה יכול להתרחש
בגלל שאפילו תנועות פשוטות של דגים בודדים
יכולות בטעות לתקשר מידע חיוני.
לדוגמה, אם אפילו דג אחד רואה טורף ובורח,
זה יכול להתריע להרבה אחרים על סכנה.
ודג שנכנס בבטחה לאזורי מחיה יכול להראות לאחרים שהשטח פנוי.
אז מסתבר שאפילו כשהדגים האלה הם ממינים שונים,
הם מחוברים ברשתות חברתיות
שיכולות לייצר מידע על מתי בטוח לאכול.
והניתוח שלנו מצביע שדגים שפשוט חיקו דגים אחרים ברשתות החברתיות שלהם
יכולים לאכול יותר מ 60 אחוז מהאצות שנאכלות על ידי קהילת הדגים,
ולכן זה יכול להיות קריטי לזרימה של אנרגיה ומשאבים
במערכת המחיה של שוניות אלמוגים.
אבל הממצאים האלה גם מציעים שדיג יתר,
בעיה נפוצה בשוניות אלמוגים,
לא רק מסירה דגים,
אלא גם מפרקת את הרשתות החברתיות של הדגים שנשארו,
שיתחבאו יותר ויאכלו פחות אצות
בגלל שהם מפסידים מידע קריטי.
וזה יהפוך שוניות אלמוגים ליותר פגיעות משאנחנו צופים כרגע.
אז באופן יוצא דופן, רשתות חברתיות של דגים
מאפשרות לפעולה של אחד להיות מופצת לרבים
ויכולה להשפיע של שוניות אלמוגים שלמות,
מה שיכול להאכיל מליונים מאיתנו
ולתמוך בכלכלה העולמית
עבור כולנו.
עכשיו, הגילוי שלנו מנחה אותנו לדרכים טובות יותר
לנהל בקיימות שוניות אלמוגים,
אבל הוא גם מראה לנו,
שאנחנו האנשים לא רק מושפעים מהפעולות של אנשים אחרים,
אלא אנחנו יכולים להיות מושפעים מפעולות של דגים יחידים
על שוניות אלמוגים מרוחקות
דרך חיקוי התנהגות פשוט שלהם.
תודה לכם.
(מחיאות כפיים)