Била је то досад невиђена гозба у Египту.
Ратнички бог Сет и његова жена, богиња Нефтис,
украсили су раскошну дворану за тај догађај
са прелепим дрвеним сандуком као главним детаљем.
Позвали су све најбитније богове, на десетине мањих божанстава
и стране владаре.
Нико није привукао више пажње од Сетовог и Нефтисиног старијег брата Озириса,
бога који је владао читавим Египтом и донео свима благостање.
Сет је најавио игру -
ко год савршено стане у сандук, може га добити као поклон.
Један по један, гости су се углављивали у њега, али ником није одговарао.
Најзад, дође ред на Озириса.
Како је он легао, сви су видели да је по његовој мери -
још једна победа за непогрешивог бога.
Потом је Сет залупио поклопац док је Озирис био унутра, запечативши га
и бацивши га у Нил.
Сандук је био ковчег.
Сет га је направио како би заробио свог брата
и испланирао је фешту како би га намамио у њега.
Сет је дуго био љубоморан на успешну владавину свог брата
и надао се да ће га заменити као владара читавог Египта.
Нил је однео ковчег до мора и тамо је плутао данима
док није завршио на обали близу Библоса, где је велики кедар израстао око њега.
Божија душа у ковчегу дала је дрвету божанску ауру,
а кад је краљ Библоса то приметио,
наредио је да се дрво посече и донесе у његову палату.
Оно што он није знао
јесте да је унутра и даље био ковчег који садржи најмоћнијег египатског бога.
Сетова победа се чинила коначном, али није рачунао на своје сестре.
Сетова жена Нефтис такође му је била сестра,
док је друга сестра, богиња Изида,
била удата за њиховог брата Озириса.
Изида је била одлучна да нађе Озириса
и затражила је Нефтисину помоћ иза Сетових леђа.
Две сестре су се прерушиле у соколове и летеле уздуж и попреко.
Нека деца која су видела плутајући ковчег
усмерилa су их према палати у Библосу.
Изида се поново прерушила у нови облик и приступила палати.
Краљица је толико била очарана прерушеном богињом
да јој је поверила бебу принца на чување.
Изида је одлучила да дете учини бесмртним тако што ће га окупати у пламену.
Када је ужаснута краљица видела то,
Изида се разоткрила и захтевала дрво.
Када је извадила ковчег из дебла и отвроила га,
Озирис је лежао мртав унутра.
Плачући је однела његово тело назад у Египат и сакрила га у мочвару,
док је она кренула у потрагу за средствима да га оживи.
Али док је била одсутна,
Сет је пронашао тело и исецкао га на много комада,
расипајући их по Египту.
Изида је изгубила Озириса по други пут, али није одустала.
Претражила је целу земљу, путујћи у чамцу од папируса.
Налазила је један по један део
осакаћеног тела њеног мужа у свакој покрајини Египта,
правећи сахрану за сваки део.
Најзад, пронашла је све делове осим једног -
његовог пениса, који је појела риба из Нила.
Радећи са оним што је на располагању, Изида је саставила и оживела свог мужа.
Али без свог пениса, Озирис је био недовршен.
Није могао да опстане међу живима,
није могао да се врати на старо место владара Египта.
Уместо тога, морао је да влада Дуатом, светом мртвих.
Пре него што је отишао, са Изидом је зачео сина који ће носити Озирисово завештање -
и једног дана га осветити.