אם תרצו להציץ בכתבי היד של מארי קירי,
תצטרכו לחתום על ויתור וללבוש ציוד הגנה
כדי להגן על עצמכם מזיהום קרינה.
גם גופתה של מאדאם קירי הוכנסה לארון קבורה מעופרת,
שיגן מפני הקרינה שהיתה לב המחקר שלה,
ושככל הנראה גרמה למותה.
היא גדלה בוורשה בפולין הכבושה על ידי רוסיה,
מארי הצעירה, ששמה המקורי הוא מריה סקלודובסקה,
היתה סטודנטית מבריקה, אבל היא עמדה בפני כמה מחסומים מאתגרים.
כאישה, נמנע ממנה ללמוד לימודים אקדמיים,
אז בפעולת התרסה,
מארי נרשמה לאוניברסיטה הצפה,
מוסד סודי שסיפק חינוך חשאי לנוער הפולני.
היא חסכה כסף בעבודה כאומנת ומורה,
ולבסוף הצליחה לעבור לפריז כדי ללמוד בסורבון הנודע.
שם, מארי קיבלה תארים גם בפיזיקה וגם במתמטיקה,
התקיימה בעיקר על לחם ותה,
ולפעמים התעלפה מרעב.
בפאריז, מארי פגשה בפיזיקאי פייר קירי,
שחלק עמה את המעבדה שלו ואת ליבו.
אבל היא השתוקקה לחזור לפולין.
עם חזרתה לוורשה, עם זאת,
היא גילתה שעבור אשה, קבלת משרה אקדמית
נשארה אתגר.
אבל לא הכל היה אבוד.
פייר האוהב המתין לה בפריז,
והזוג נישא במהרה והפך לצוות מדעי מרשים.
עבודה של פיזיקאי אחר הציתה את סקרנותה של קירי.
ב-1896, הנרי בקרל גילה שאורניום מפיץ ספונטנית
קרינה מסתורית דמויית קרני X שיכולה להשפיע על סרט צילום.
קירי גלתה במהרה שהיסוד תוריום הפיץ קרינה דומה.
והכי חשוב, כוח הקרינה
היה תלוי רק בכמות של היסוד,
ולא הושפע משינויים כימיים ופיזיים.
זה הוביל אותה למסקנה שהקרינה הגיעה ממשהו בסיסי
בתוך האטומים של כל יסוד.
הרעיון היה רדיקלי
ועזר להפריך את המודל הותיק של אטומים כעצמים בלתי ניתנים לחלוקה.
אחרי זה, על ידי התמקדות בעפרה סופר רדיואקטיבית שנקראת פיצ'בלנד,
הקירים הבינו שאורניום בעצמו לא יכול ליצור את כל הקרינה.
אז, האם היו יסודות רדיואקטיבים אחרים שאולי היו אחראים לזה?
ב-1898, הם דיווחו על שני יסודות חדשים,
פולוניום, על שם פולין ארץ הולדתה של קירי,
ורדיום, המילה הלטינית לקרן.
הם גם טבעו את המונח רדיואקטיביות.
עד 1902, הקירים מיצו עשירית גרם של מלח רדיום כלוריד טהור
ממספר טונות של פיצ'בלנד,
הישג עצום באותו הזמן.
מאוחר יותר באותה שנה, פייר קירי והנרי בקרל
היו מועמדים לפרס נובל בפיזיקה,
אבל התעלמו ממארי.
פייר עמד על כך שאשתו תקבל את ההכרה המגיעה לה.
וכך שני הקירים וגם בקרל חלקו את את פרס הנובל ב-1903,
מה שהפך את קירי לאישה הראשונה שקיבלנ פרס נובל.
ממומנים היטב ומכובדים, הקירים המשיכו בקצב.
אבל הטרגדיה פגעה ב-1906 כשפייר נמחץ על ידי עגלה עם סוס
כשהוא חצה צומת הומה.
מארי, שהיתה הרוסה, הציפה את עצמה במחקר,
לקחה את משרת ההוראה של פייר בסורבון,
והפכה לפרופסורית הראשונה בבית הספר.
עבודתה העצמאית הניבה פירות.
ב-1911, היא זכתה בנובל נוסף,
הפעם בכימיה, על הגילוי הקודם של רדיום ופולוניום,
ועל המיצוי והאנליזה של רדיום טהור והתרכובות שלו.
וכך הפכה לראשונה וליחידה, עד היום,
שזכתה בשני פרסי נובל בשני תחומים שונים.
פרופסור קירי הפכה את התגליות שלה ליישימות
ושינתה את פני המחקר והטיפולים הרפואיים.
היא פתחה יחידות רדיולוגיה ניידות במהלך מלחמת העולם הראשונה,
וחקרה את השפעות הקרינה על גידולים.
עם זאת, התועלות האלו לאנושות אולי הגיעו במחיר אישי גבוה.
קירי מתה ב-1934 ממחלת מח עצם,
שרבים היום חושבים שנגרמה בשל החשיפה שלה לקרינה.
המחקר המהפכני של קירי
הניח את היסודות להבנה שלנו בפיזיקה וכימיה,
פרץ גבולות באונקולוגיה, טכנולוגיה, רפואה, ופיזיקה גרעינית,
אם נזכיר רק כמה.
לטוב או לרע, הגילויים שלה בקרינה פתחו עידן חדש,
וחשפו כמה מהסודות הגדולים של המדע.