Již po několik let,
se zapojujeme do celostátní debaty o sexuálních útocích na kampusech.
Bezpochyby je nutné
aby mladí lidé chápali základní pravidla souhlasu,
ale tam konverzace o sexu končí.
A v tomto vakuu informací
média, a Internet –
ta nová, digitální ulice –
vzdělávají naše děti místo nás.
Jestli chceme, aby se mladí oddávali sexu bezpečně, eticky,
a ano, i zábavně,
je čas na otevřenou, upřímnou diskuzi o tom, co se stane po "ano".
A to zahrnuje zboření největšího tabu,
a mluvení s mladými lidmi
o ženské schopnosti a právu na sexuální rozkoše.
Ano.
(potlesk)
Že ano, dámy.
(potlesk)
Tři roky jsem mluvila s dívkami ve věku od 15 do 20 let
o vztahu k sexu a jejich zkušenostech.
Zjistila jsem,
že ač se mladé ženy cítí oprávněny zapojit se do sexuálního chování,
ne vždy se cítí oprávněny užívat si ho.
Jedna studentka 2.ročníku vysoké školy Ivy League,
mi pověděla:
,,Pocházím z dlouhé řady chytrých, silných žen.
Babička byla velmi intenzivní a veselá,
maminka je silně profesionální,
má sestra a já jsme hlasité, a to je naše ženská síla.
Poté mi popsala její sexuální život:
sérii jednorázových povyražení,
začínající v jejích 13 letech.
Byly...
ne moc zodpovědné,
ne oboustranné,
a ne moc příjemné.
Pokrčila rameny.
,,Asi jsme my dívky ovlivněny společností, abychom byly
poslušná stvoření nevyjadřující své tužby a potřeby.
,,Počkej chvíli," odpověděla jsem.
,,Neříkala jsi mi právě, jak chytrá a silná žena jsi?"
Dlouho přemýšlela.
,,Hádám," konečně řekla,
,,že mi nikdo neřekl, že chytrý a silný přístup se vztahuje i k sexu.
Asi bych měla rovnou říct, že i přes velký humbuk,
dospívající se neoddávají sexu častěji, nebo v mladším věku,
než před 25 lety.
Nicméně, oddávají se jinému sexuálnímu chování.
A když to ignorujeme,
neoznačujeme to jako sex,
otevírá to prostor rizikovému chování a neúctě.
Toto je obzvláště pravdivé o orálním sexu,
který dospívající označují za méně intimní, než pohlavní styk.
Dívky mi říkaly: ,,o nic nejde,"
skoro jakoby všechny četly stejný návod –
alespoň v případě, kdy přijímající byl chlapec.
Mladé ženy mají mnoho důvodů pro podílení se na orálním sexu.
Cítí se žádoucí,
byl to způsob zlepšení sociálního statusu.
Někdy to byl způsob, jak uniknout z nepříjemné situace.
Studentka prvního ročníku West Coast College mi řekla:
,,Dívka chlapci na konci večera udělá orál,
protože se s ním nechce vyspat,
a on očekává uspokojení.
Takže, když chci, aby už odešel
ale nechci aby se stalo něco víc..."
Slyšela jsem tolik příběhů dívek provádějících jednostranný orální sex,
že jsem se začala ptát:
,,Co kdyby vás, vždy když jste s mužem sama,
požádal o sklenici vody z kuchyně,
a on by vám nikdy žádnou nepřinesl --
nebo kdyby přinesl, tak...
...,,chtěla bys...hm...?"
Víte, s absolutní nechutí.
Nenechaly byste si to líbit.
Ale nebylo to vždy tak, že muži nechtěli.
Bylo to tak, že je dívky nenechaly.
Dívky se styděly za své genitálie.
Pociťovaly, že jsou odpudivé a zároveň posvátné.
Pocity žen ohledně svých genitálií,
jsou přímo svázány s jejich prožíváním sexu.
Debby Herbenick, výzkumná pracovnice na univerzitě v Indianě,
věří, že vnímání vlastních genitálií u dívek
podléhá většímu tlaku, než kdy dříve,
aby je, v jejich přirozeném stavu, vnímaly jako nepřijatelné.
Podle výzkumů,
si 3/4 vysokoškolaček odstraňuje veškeré pubické ochlupení -
alespoň příležitostně -
a více než polovina pravidelně.
Dívky mi říkají, že si díky tomu připadají čistěji,
že to je jejich volba.
Přesto, zajímalo by mě, když by zůstaly samy na opuštěném ostrově,
jestli by takto trávily čas.
(smích)
A když jsem šla hlouběji,
objevila se temnější motivace:
vyhnout se ponížení.
,,Chlapci se chovají, jako kdyby je to znechucovalo,"
řekla mi jedna mladá žena.
,,Nikdo nechce, aby se o něm takto mluvilo."
Vzrůstající počet odstraňování pubického ochlupení mi připomněl 20.léta,
když si ženy začaly pravidelně holit podpaží a nohy.
V té době vešly do módy tzv. flapper dresses (krátké šaty),
a ženské končetiny byly najednou viditelné,
volně k veřejné kontrole.
I toto je důvod, proč si myslím, že toto je také znamení.
Proč je nejintimnější místo dívky volné k veřejné kontrole,
volné ke kritice.
Proč se stává důležitější, jak vypadá pro někoho jiného,
než jak to ona cítí.
Trend holení spustil další vzestup - labioplastiku.
Labioplastika, což je ořezání vnitřních a vnějších stydkých pysků,
je nejrychleji rostoucí kosmetický zákrok mezi dospívajícími dívkami.
Mezi lety 2014 a 2015 vzrostl o 80 %.
A zatímco dívky pod 18 let zahrnují 2 % veškerých kosmetických zákroků,
u labioplastiky je to 5 %.
Nejvíce vyhledávaný vzhled, mimochodem,
při kterém vypadají vnější stydké pysky jako škeble,
se nazývá...
počkejte si...
,,Barbie."
(povzdech)
Věřím, že vám nemusím připomínat,
že Barbie je a) z plastu
a za b) nemá genitálie.
(smích)
Trend labioplastik je natolik znepokojující,
že Americké sdružení gynekologů a porodníků,
vydal o této proceduře prohlášení.
Je málokdy kvůli zdravotním potížím,
není prokazatelně bezpečná,
a s vedlejšími následky, jako zjizvení, otupělost, bolest,
a snížení sexuální citlivosti.
Musím říct,
naštěstí,
počet zapojených dívek je stále docela malé,
ale můžeme je vnímat jako výstražné znamení,
ukazující nám něco důležitého o tom, jak dívky vnímají svá těla.
Sára McClelland,
psycholožka na Michiganské univerzitě,
vytvořila mou vůbec nejoblíbenější frázi týkající se tohoto tématu:
"Intimní právo".
To je představa, že sex má politické, stejně jako soukromé důsledky.
Stejně jako to, kdo ve vaší domácnosti umývá nádobí,
nebo kdo vysává koberec.
A vyvstávají tím podobné problémy ohledně nerovnosti,
o ekonomické rozdílnosti,
násilí,
fyzickém a duševním zdraví.
Intimní právo nás nutí zvážit,
kdo je oprávněn zapojit se do zážitku.
Kdo je oprávněn si ho užít?
Kdo je hlavním příjemcem?
A jak každý partner definuje "dostatečně dobré"?
Upřímně, myslím že tyto otázky jsou záludné, a někdy traumatické,
i pro dospělé ženy.
Ale když mluvíme o dívkách,
nemůžu se zbavit myšlenky, že jejich časné sexuální zkušenosti,
by neměly být něco, přes co se "dostanou".
McClelland ve své práci
zjistila, že mladé ženy častěji než mladí muži,
používají potěšení svého partnera pro změření své vlastní spokojenosti.
Říkaly věci jako:
,,Když je on sexuálně spokojen,
tak jsem sexuálně spokojena i já."
Mladí muži měřili své potěšení podle svého vlastního orgasmu.
Mladé ženy také definovaly špatný sex jinak.
V největším průzkumu
o sexuálním chování v Americe,
nahlásily bolest při sexuálních aktech
ve 30 % případů.
Také používaly slova jako ,,depresivní",
,,ponižující",
,,potupný".
Mladí muži taková slova nikdy nepoužívají.
Takže mladé ženy hlásí míry sexuálního potěšení,
které jsou rovny, nebo větší než potěšení mladých mužů –
a v průzkumech to je –
může to být klam.
Jestli dívka svolí ke styku s nadějí, že to nebude bolet,
že bude cítit blízkost k partnerovi,
a s očekáváním, že on bude mít orgasmus.
Bude spokojena, když budou tyto kritéria splněna.
Není nic špatného na tom, chtít cítit partnerovu blízkost,
nebo chtít, aby byl šťastný.
A orgasmus není jediný ukazatel zážitku...
ale absence bolesti...
to je velmi nízká laťka pro vaše vlastní sexuální naplnění.
Když jsem tohle vše poslouchala a přemýšlela nad tím,
uvědomila jsem si, že u amerických dívek provádíme jakýsi druh
psychologické clitorektomie.
Již v kojeneckém věku,
rodiče chlapců pojmenovávají všechny části jeho těla -
řeknou alespoň: ,,tady máš pindíka".
Rodiče holčiček jdou od pupíku rovnou ke kolenům.
Nechávají celou tuto oblast nepojmenovanou.
(smích)
Není lepší způsob, jak něco udělat nevyslovitelným,
než nepojmenovávat to.
Poté děti projdou hodinami o změnách v pubertě.
Tam se dozví, že chlapci mají erekce a ejakulace,
a dívky mají...
menstruace a nechtěné těhotenství.
A vidí to vnitřní schéma ženské reprodukční soustavy -
- víte, to co vypadá trochu jako hlava buvola -
(smích)
A mezi nohama to vždy vyšumí.
Takže nikdy neříkáme vulva,
a rozhodně nikdy neříkáme klitoris.
Není překvapením,
že méně než polovina dívek mezi 14 a 17 rokem
někdy masturbovalo.
A poté vkročí do partnerských zážitků,
a my očekáváme, že ony si budou myslet, že sex je o nich,
že budou schopny jasně vyjádřit své potřeby, touhy a meze.
Je to nereálné.
Přesto tady je něco.
Dívčiny investice do potěšení partnera zůstávají stejné,
nezávisle na pohlaví partnera.
Takže při pohlavním styku stejných pohlaví
tato mezera mezi orgasmy vymizí.
A mladé ženy vyvrcholí se stejnou četností jako muži.
Lesby a bisexuální dívky mi říkají,
že je osvobozující opustit zajeté koleje,
vytvořit si sexuální setkání, které vyhovovalo jim.
Lesbické dívky také zpochybňují koncept prvního styku
jako definici panenství.
Ne proto, že by pohlavní styk nebyl velká věc,
ale je vhodné se zamyslet, proč považujeme tento jeden akt -
který si většina dívek spojuje s nepohodlím, či bolestí -
za počáteční linii sexuální dospělosti -
o tolik významnější,
o tolik více transformační, než cokoliv jiného.
A je vhodné se zamyslet, jak to slouží dívkám.
Jestli je to více chrání před nemocemi,
nátlakem, zradou, útokem.
Jestli to podporuje vzájemnou péči,
co to znamená o vnímání jiných sexuálních aktů,
ať už to znamená dát jim větší kontrolu
a mít větší radost z jejich prožitku;
co to říká o homosexuálních teenagerech,
kteří mohou mít více sexuálních partnerů bez heterosexuálního styku.
Tak jsem se zeptala jedné dívky:
,,Jak ses dozvěděla, že už nejsi panna?"
Odpověděla, že si to musela vygooglovat.
(smích)
A Google si nebyl jist.
(smích)
Konečně se rozhodla, že už není panna
poté, co měla první orgasmus se svým partnerem.
A já jsem si pomyslela -
páni.
Co kdybychom si na vteřinu představili,
že to je ta definice?
Znovu, ne proto, že by pohlavní styk nebyl důležitý -
samozřejmě, že je.
Ale není to jediná důležitá věc.
A spíše než přemýšlet o sexu jako o závodu k cíli,
tohle nám pomůže přemýšlet nad ním jako nad bazénem prožitků,
zahrnujícím vstřícnost, náklonnost, vzrušení,
touhu, dotek, důvěrnost.
A stojí za to zeptat se mladých lidí:
,,Kdo je sexuálně zkušenější osoba?
Ta, která se s partnerem líbá 3 hodiny,
experimentuje se sexuálním napětím a komunikací,
nebo ta, kdo se opije na párty a vyspí se s někým náhodným,
jen aby se zbavila "panenství" ještě před vysokou školou?
Jediným způsobem, jak změnit způsob přemýšlení,
je mluvit s mladými lidmi o sexu -
udělat tyto diskuze normálními,
zakomponovat je do našeho každodenního života,
mluvit o intimních aktech jinak -
tak, jak jsme se nejvíce změnili -
v tom, jak mluvíme o ženách ve veřejné sféře.
Vezměte si průzkum na 300 náhodně vybraných dívkách,
z nizozemské a americké univerzity -
z dvou podobných univerzit -
mluvící o jejich raných sexuálních zkušenostech.
Nizozemské dívky ztělesňují vše, co říkáme, že chceme od naších dívek.
Měly méně negativních důsledků,
jako nemoci, těhotenství, výčitky;
více pozitivních výsledků,
jako být schopný komunikovat se svým partnerem -
kterého znaly velmi dobře,
zodpovědně se připravují,
a užívají si to.
Co bylo jejich tajemstvím?
Nizozemské dívky řekly, že jejich doktoři, učitelé a rodiče,
s nimi upřímně mluvili
od brzkého věku,
o sexu, potěšení, a o důležitosti vzájemné důvěry.
Navíc,
i když americkým rodičům není nutně nepříjemné mluvit o sexu,
máme tendence vést tyto rozhovory,
pouze ve smyslu risku a nebezpečí,
zatímco nizozemští rodiče mluvili o vyvažování zodpovědnosti a radosti.
Musím vám říct,
jako rodič,
to mě těžce vzalo.
Protože vím,
že kdybych se neponořila do výzkumu,
mluvila bych se svým dítětem o antikoncepci,
ochraně před nemocemi,
o souhlasu - protože jsem moderní rodič -
a myslela bych si...
dobrá práce.
Nyní vím, že to nestačí.
A také vím, v co doufám pro naše dívky.
Chci, aby viděly sexualitu jako zdroj sebepoznání,
kreativity a komunikace,
navzdory potenciálnímu risku.
Chci, aby byly schopné hýřit smyslností svých těl,
aniž by byly redukovány jen na to.
Chci, aby byly schopné říct, co chtějí v posteli,
a dostat to.
Chci, aby byly v bezpečí před nechtěným těhotenstvím,
nemocemi,
krutostí,
dehumanizací,
násilím.
Když jsou napadnuty,
chci aby měly útočiště ve svých školách,
v jejich zaměstnavatelích,
v soudech.
Žádám hodně,
ale není to příliš hodně.
Jako rodiče, učitelé, advokáti a aktivisté,
vychovali jsme generaci dívek, aby měly hlas,
aby očekávaly rovnostářské jednání v domácnosti,
ve třídách,
na pracovištích.
Nyní je načase požadovat intimní spravedlnost
v jejich osobních životech.
Děkuji.
(potlesk)