[MUZICĂ: „Ce spun valurile sălbatice”]
Fiecare dintre noi este rezultatul a miliarde
de ani de evoluție și declin.
Miliarde de ani de acțiuni și de
consecințe ale lor au condus la acest moment.
Acțiunile celor care au trăit înaintea noastră
ne-au oferit acest corp și această viață.
Acesta este, într-adevăr,
un dar foarte prețios.
Dar ce facem noi cu el?
Cum creează comportamentul nostru, astăzi,
consecințe pentru
copii noștri și copii lor?
Din păcate, situația noastră este foarte gravă și devine
din ce în ce mai amenințătoare.
Ne confruntăm cu atât de multe pericole imense și totuși
suntem total inconștienți de cel mai rele dintre ele.
Pentru a înțelege realitatea
situației noastre, trebuie
să înțelegem cum am ajuns aici.
Doar apoi putem înțelege
cum să ne schimbăm viețile cu adevărat.
După cum se spune adesea, cei care își ignoră istoria
o vor repeta cu siguranță.
.....
Fiecare copil învață prin povești.
Este evident că poveștile copiilor
nu sunt fapte istorice sau literale.
Ele sunt invenții concepute spre a ajuta
subconștientul cititorului
să înțeleagă adevăruri de bază.
Miturile și poveștile religioase sunt la fel.
Fiecare religie și tradiție mitologică
spune povești despre cum lumea
a fost creată și despre strămoșii noștri.
Dar oamenii moderni fac greșeala
de a interpreta acele povești literal.
Religiile și miturile nu sunt literale.
Ele sunt simbolice și trebuie știm
cum să le interpretăm.
De fapt, cartea secretă mistică a
Iudaismul, Zoharul, spune așa.
„Poveștile învățăturii sunt
învelișul învățăturii.
”Vai de cel care ia învelișul drept
învățătura însăși.
”Ei sunt nesăbuiți care, atunci când
văd un om îmbrăcat cu haine frumoase
nu privesc mai departe de haine.
”Și totuși este corpul care
oferă valoare hainelor;
dar și mai prețios este sufletul.
”Învățătura are, de asemenea, trupul și sufletul său.
”Cei naivi iau în seamă
doar învelișul,
poveștile învățăturii;
ei nu știu nimic altceva și nu văd
ceea ce e ascuns sub ele.
”Cei bine informați nu se gândesc
la haine, ci la trupul
pe care îl acoperă povestea.
”În fine, cel înțelept se gândește numai la sufletul
care e fundamentul tuturor celorlalte
și care este învățătura însăși”.
Poveștile religioase, miturile și legendele
pe care le știe toată lumea
și pe care le interpretează literal și folosesc ca bază
pentru dogmele și tradițiile lor
sunt asemenea poveștilor pentru copii.
Ele nu sunt istorii literale,
ci sunt simbolice.
Ele ascund niveluri de sens pe care
publicul nu și le-ar imagina niciodată.
De exemplu,
miturile grecești sunt faimoase
iar nenumărate cărți au fost scrise despre
sensurile lor
dar niciunul din ele nu este adevărat.
Sensul real al miturilor grecești
nu a fost niciodată revelat publicului.
La fel este și cazul cu
fiecare religie a lumii.
Fiecare mit și poveste religioasă este
simbolică și are
niveluri de sens ascunse.
În acestă serie,
doar vom introduce acest subiect.
E imposibil să includem toate
legendele și miturile
din numeroasele noastre tradiții
sau să ne focalizăm pe detaliile
a milioane de ani de istorie.
Aici, vom arăta doar
că avem multe de învățat.
Cei care doresc să aprofundeze acest subiect
vor găsi un ghid foarte de încredere
în „Doctrina secretă” de H.P. Blavatsky.
Această carte incredibilă
din 1888 a pus bazele
dezvoltării secolului al XX-lea.
Datorită ei, Occidentul a conștientizat
rădăcina comună și universală a tuturor cunoștințelor spirituale.
Era, de asemenea, cartea citită constant
de - probabil - cel mai important
om de știință a secolului trecut:
Albert Einstein.
Tot ce vom sublinia, pe scurt, aici
e amplu documentat
în „Doctrina secretă”
și a fost extins în
secolul al XX-lea de Samael Aun Weor.
”Știința modernă insistă asupra
doctrinei evoluției.
La fel face și rațiunea umană
și doctrina secretă.
Iar ideea este coroborată
de legende și mituri antice.
Și chiar de însăși Biblia, atunci când
e citită printre rânduri”.
Știința modernă a teoretizat o linie temporală
a evoluției pe baza
unor frânturi de evidențe fizice.
Dar majoritatea istoriei noastre
nu a avut loc în materia fizică.
Evoluția nu începe
și nu se termină în lumea fizică.
De fapt, lumea fizică este doar
un înveliș exterior, un înveliș subțire.
E cel mai
superficial aspect al evoluției.
Viața a apărut de mult mai departe.
Copacul Vieții
simbolizează legile naturii
și are multe niveluri de sens.
Este baza secretă
a religiilor Vestului.
În acest context,
îl putem vedea ca pe straturi de densitate.
Existența apare din
spațiul abstract primordial
și, treptat, se condensează
ca materie, energie și
conștiință, în straturi de
densitate crescânda, ceea ce putem numi: dimensiuni.
Această desfășurare are loc în cicluri.
Se extinde spre exterior,
evoluează un pic și apoi se retrage.
E ca respirația noastră sau ca bătăile inimii
Apare, apoi se retrage.
Acest ciclu se repetă
pe o scală temporală
care e, într-adevăr, de neînțeles.
Cu fiecare expansiune, ajunge mai departe.
După epoci vaste, straturi ale naturii
devin, treptat, mai dense
până când, în final,
se cristalizează lumea fizică.
Aici și acum, sunt multe niveluri ale
naturii care sunt mult mai subtile
decât nivelul fizic, dar pe care nu le percepem
cu simțurile noastre fizice.
Putem experimenta unele din acele niveluri
vag, atunci când visăm.
Dar, din păcate, noi
visăm fără să conștientizăm.
Nu suntem conștienți de acele lumi
chiar dacă existăm în ele aici și acum.
În starea noastră actuală, suntem limitati
la simțurile noastre fizice,
care revelează doar învelișul exterior
sau suprafața unor evenimente
mult mai profunde care apar
din niveluri mai subtile ale naturii.
Pentru a ne ajuta să înțelegem asta, putem
observa o persoană și
expresia sa,
dar nu putem percepe cauza.
Acea expresie a trupului fizic este
un rezultat a ceea ce
se întâmplă în interiorul său,
gândurile sale,
emoțiile și senzațiile interioare.
Simțurile noastre fizice nu pot
vedea acele niveluri ale naturii.
Tot ceea ce percepem în lumea fizică
este un rezultat a ceea ce deja
s-a întâmplat în lumile interne,
în nivelurile subtile ale naturii.
De aceea putem visa
despre lucruri care se vor întâmpla.
Totul din lumea fizică a fost
mai întâi în lumea subtilă.
Asta include și rasa noastră umană.
Evoluția noastră a început în lumile interne.
Noi nu suntem prima
rasă umană de pe această planetă.
Noi nu vom fi ultima.
Înaintea noastră, au fost
patru mari civilizații.
Cele mai vechi din scripturile noastre îi simbolizează pe strămoșii noștri diferit
în fiecare tradiție.
Dar odată ce știi indiciile,
poți realiza că toate spun aceeași poveste.
Cu miliarde de ani în urmă, a existat o rasă
în nivelurile subtile ale naturii
care avea trupuri fără formă
făcute din lumină.
Datorită karmei reziduale
din ere anterioare,
acele ființe au trebuit
să coboare în forme inferioare.
Au început să locuiască trupuri cu formă.
Milioane de ani în urmă,
când pământul era încă în formare,
formele subtile din dimensiunile interne
se cristalizau lent
la nivel fizic.
”Și pământul era netocmit și gol,
și întuneric era deasupra
adâncului.
Și duhul lui Elohim [al primei ere]
se purta deasupra apelor”.
Mitologiile noastre descriu
titani primordiali, zei mari și
zeițe ale vechilor timpuri.
Acele mituri, precum cele despre Avalon și despre Tuath Dé,
reprezintă antica rasă Polaris.
.....!!!!!......
Pământurile lor sunt amintite ca Thule,
Tula, Aztlan, Avalon,
Asgard și multe alte nume.
„Acest pământ sacru este singurul al cărui
destin e menit să dăinuie
de la început până la sfârșit.
E leagănul primului om și
locuința ultimului muritor divin”.
Azi, latura fizică a acelor teritorii
e sub ghiața nordică.
Rasa Polară a fost
semi-eterală, semi-fizică.
Ei erau foarte frumoși, cu o bogată
culoare neagră
și nu aveau gen sau rasă.
Erau plini de
virtuți, înțelepciune și inteligență/
Aveau trupuri colosale, dar subtile,
amorfe, cumva,
ca o ca o amibă sau o celulă.
În scripturile Abhidharma ale budismului,
ei sunt descriși ca
având corpuri de lumină
ce nu sunt limitate
de legile lumii fizice.
Ei se puteau extinde sau
contracta după voință.
Scopul lor a fost de a pune bazele
vieții în această lume și de a o ghida
pentru miliarde de ani.
În scripturile antice, ei au multe nume
și reprezentări simbolice.
Scripturile indiene îi numesc
Prajapatis, cei ce se nasc pe sine.
În Biblie, ei sunt numiți Elohim.
Prima ”rasă-rădăcină” a fost o umanitate divină
o rasă de zei.
Ei încă există azi, dar
într-un nivel subtil al naturii.
Rasa Polară nu avea gen.
Erau androgini, bărbat-femeie,
și se reproduceau asexuat
pur și simplu, își divizau trupul
pentru a crea unul nou.
Exact cum celulele de azi nu au gen
și se reproduc prin diviziune asexuată,
astfel strămoșii noștri
se reproduceau
și astfel a început și corpul nostru.
Miturile antice despre zeii cretori
reprezintă Rasa Polară.
Din adâncul nivelurilor subtile
ale naturii, au îndrumat
evoluția vieții
pe această planetă, pentru miliarde de ani.
Deci, la momentul potrivit,
ei au făcut eforturi mari pentru
a înfăptui creația,
a iniția un nou ciclu de evoluție,
o nouă rasă de ființe umane a început.
De-a lungul a milioane de ani de evoluție,
Elohm a îndrumat
dezvoltarea noii rase
într-o formă ceva mai densă.
Îi numim Hiperboreeni.
Partea fizică a unora dintre pământurile lor
încă există și azi
în Europa de Nord și Asia.
Hiperboreenii erau mai mici decât
Rasa Polară, dar încă
enormi, prin comparație cu noi.
Corpurile lor erau puțin mai dense
decât în Rasa Polară, dar
încă nu erau complet fizice.
În Biblie, aceasta este reprezentată de
un alt nivel de lumină.
”Și Elohim [a primei ere] a spus:
”Să fie lumină
și a fost lumină”.
Ei erau, de asemenea,
androgini, bărbat-femeie într-o singură ființă,
dar se puteau manifesta
ca bărbat sau ca femeie în funcție de necesitate.