[MUZIKA]
MUZIKA "Ono što govore divlji vukovi"
Svako od nas je rezultat milijardi
godina evolucije i devolucije.
Milijarde godina akcija i njihovih
posljedica su nas dovele u ovaj trenutak.
Akcije onih koji su živjeli prije nas
dale su nam ovo tijelo i ovaj život.
Ovo je uistinu
nevjerojatno dragocjen dar.
Ali što mi činimo s njime?
Kako naše današnje ponašanje kreira
posljedice za našu
djecu i njihovu djecu?
Nažalost, ova situacija je vrlo ozbiljna i
postaje sve opasnija.
Suočavamo se s mnogim velikim opasnostima a ipak
smo totalno nesvjesni one najveće.
Da bismo razumjeli realnost naše
situacije, moramo
razumjeti kako smo dospjeli tu gdje jesmo.
Samo tada ćemo razumjeti.
kako da uistinu promjenimo naše živote.
Kako se obično kaze, oni koji ignoriraju svoju
povijest, sigurno će ju ponoviti.
(MUZIKA "Jack and Jill")
Svako dijete uči kroz priče.
Očito je da dječje priče
nisu povijesne ili doslovne činjenice.
One su izmišljotine dizajnirane da pomognu
čitaocu da podsvjesno
razumije osnovne istine.
Mitovi i religijske price su to isto.
Svaka religija i mitoloska tradicija
priča priče o tome kako je svijet
kreiran i o našim pretcima.
Ali moderni ljudi čine pogrešku da
tumače te priče doslovno.
Religije i mitovi nisu doslovni.
Oni su simbolični, i mi bismo morali znati
kako da ih tumačimo.
Uistinu, tajna mistična knjiga
Židovstva, Zohar, kaže točno to.
"Priče unutar učenja su
prekrivač pravog učenja."
"Jao onome tko uzme taj prekrivač za
samo učenje."
Postoje budalasti ljudi koji, kad
vide čovjeka obučena u finu odjeću,
ne gledaju dalje od te odjeće.
Ali uistinu tijelo je ono
što daje vrijednost odjeći;
a još dragocjenija je duša.
Učenje također ima svoje tijelo i dušu.
Prostodušni ljudi ne gledaju
dublje od prekrivača,
priča iz učenja;
ne znaju ništa drugo i ne vide
što se skriva ispod njih.
Dobro informirani ne razmišljaju o
odjeći, već o
tijelu koje je iza prekrivača priče.
Konačno, mudri misle samo o duši,
koja je temelj za sve ostalo
što je učenje samo po sebi.
Religijske priče, mitovi, i legende
koje svatko zna i
interpretira doslovno i koristi kao bazu
za svoje dogme i
tradiciju su kao dječje priče.
One nisu doslovna
povijest, već su simbolične.
One skrivaju nivoe značenja koje
javnost ne može zamisliti.
Na primjer,
Grčki mitovi su slavni i
nebrojene knjige su napisane o
njihovim značenjima, ali
nijedno od njih nije istinito.
Prava značenja Grčkih motova nikad
nisu obznanjena javnosti.
To je istina i za
ostale religije svijeta.
Svaki mit i religijska priča je
simbolična i ima
nivoe skrivenih značenja.
U ovoj seriji, mi čemo
vas samo uvesti u ovu temu (znanje).
Nemoguće je uključiti sve
legende i mitove
iz svih naših tradicija
ili ići duboko u detalje mnogo
biliona godina naše povijesti.
Ovdje, mi ćemo samo pokazati da
ima mnogo toga što se može naučiti.
Oni koji žele zaroniti dublje u ovu
temu mogu pronaći vrlo dobar vodič
u knjizi 'Tajna Doktrina' od H.P. Blavatsky
Ove nevjerovatna knjiga iz
1888 postavila je temelje za
razvitak u dvadesetom stoljeću.
Probudila je Zapad prema univerzalnom
zajedničkom korijenu svog spiritualnog znanja.
Također je bilo štivo pokraj kreveta
za vjerovatno najvažniji znanstveni
um poslijednjih stoljeća:
Alberta Einsteina.
Sve što ćemo ovdje ukratko objasniti
potpuno je dokumentirano
u knjizi "Tajna Doktrina",
I detaljnije objašnjeno u
20-tom stoljeću po Samaelu Aun Veoru.
Moderna znanost inzistira na
doktrini evolucije.
Kao i ljudski razum
i tajna doktrina.
I ideja je potvrđena u
drevnim legendama i mitovima.
Čak i sama Biblija, kad se
čita između redaka".
Moderna znanost je isteorizirala vremensku
liniju evolucije bazirano na komadićima
fizičkih dokaza.
Ipak, većina naše povijesti
nije se dogodila na materijalnoj razini.
Evolucija ne počinje niti
završava u fizičkom svijetu.
Zapravo, fizički svijet je samo
vanjska ljuska, tanka koža.
To je najpovršniji
aspek evolucije.
Život izranja iz puno vecih dobina.
Drvo života
simbolizira zakone prirode
i ima mnogo nivoa značenja.
To je tajni temelj
Zapadnih religija.
Za svrhu ovog objašnjenja, mi
to možemo gledati kao slojeve gustoće.
Postojanje izranja iz
iskonskog apstraktnog prostora,
i postepeno se zgušnjava
kao materija, energija, i
svijest u slojevima povečavajuće
gustoće, koje možemo zvati dimenzije.
To odvijanje se događa u ciklusima.
Raste prema vani,
malo se razvije, pa se vrati nazad.
To je kao nas dah, ili otkucaj srca.
Pojavi se, pa se povuče.
Ovaj se ciklus ponavlja i ponavlja
u vramenskim razmacima
koji su uistinu neshvatljivi.
Sa svakom ekspanzijom, dohvaća dalje.
Tijekom ogromnih vjekova, slojevi prirode
postepeno postaju sve gušći,
dok se konačno
fizički svijete ne kristalizira.
Ovdje i sad, postoje mnogi slojevi
prirode koji su puno suptilniji nego
fizički sloj, ali ih mi ne percipiramo
našim fizičkim čulima.
Mi možemo iskusiti samo neke od tih razina
mutno dok sanjamo.
Ali nažalost, mi
sanjamo bez spoznaje.
Mi nismo svjesni tih svjetova, iako
iako postojimo u njima ovdje i sada.
U našem sadašnjem uvjetovanju, ograničeni
smo na naša fizička čula,
koja otkrivaju samo vanjsku ljusku
ili površinu puno dubljih
događaja koji izranjaju iz
suptilnijih slojeva prirode.
Da bolje shvatimo, možemo
promatrati osobu i
vidjeti njihovu ekspresiju,
ali ne možemo shvatiti razloge tome.
Ta ekspresija njegihovog tijela je
rezultat onoga što
se događa unutar njih,
njegovih misli,
emocija, i unutarnjih senzacija.
Ova fizička čula ne mogu
vidjeti te razine prirode.
Sve što opažamo u fizičkom
svijetu rezultat je onoga sto se već
dogodilo u unutrašnjim svijetovima,
u suptilnim razinama prirode.
To je razlog zašto sanjamo
o događajima koji se dogode kasnije.
Sve u fizičkom svijetu je prvo bilo
u suptilnim svijetovima.
To uključuje i ljudsku rasu.
Naša evolucija počela je u unutarnjim svijetovima.
Mi nismo prva
ljudska rasa na ovom planetu.
Mi nećemo biti ni zadnja.
Prije nas, postojale su
četiri velike civilizacije.
Naši najstariji zapisi simboliziraju naše
pretke različito u svakoj tradiciji.
Ali nakon što znate tragove,
možete vidjeti da oni pričaju istu priču.
Bilione godina unazad, postojala je rasa
u suptilnim razinama prirode koja je
imala bezoblična tijela
sačinja od svijetla.
Zbog ostataka
karme iz prijašnjih doba,
ta bića su se morala
spustiti u niže forme.
Počeli su nastanjivati tijela sa formom.
Bilionim godina unazad, kad
je Zemlja tek postajala,
suptilne forme u internim
dimenzijama su se polako
kristalizirale u fizičku razinu.
"I zemlja je bila bez forme i prazna,
i mrak je bio na
površini dubine.
I duša Elohima (od prve ere)
kretala se površinom voda."
Naše mitologije opisuju iskonske
titane, velike bogove i
božice drevnih vremena.
Ti mitovi, kao sto su Avalon i Tuath De,
predstavljaju
drevnu rasu Polarisa.
Njihove zu zemlje bile zapamćene kao Thule
Tula, Aztlan, Avalon,
Asgard, i mnoga druga imena.
"Ova sveta zemlja je samo jedna od
čija je sudbina da traje od
početka do kraja.
Ona je kolijevka od prvog čovjeka do
prebivališta zadnjeg božanskog smrtnika.
Danas, fizički dio ovih zemalja
je ispod sjevernog leda.
Ta polarna rasa bila je
polueterična, polufizička.
Bili su izuzetno lijepi, sa bogatom
crnom bojom, i nisu
imali spol ili rasu.
Bili su puni
vrline, mudrosti, i inteligencije.
Njihva tijela su bila kolosalna, ali subtilna,
bazlična, nešto
kao ameba ili čelija.
U Abhidharma spisima Budizma,
oni su opisani kao
da imaju tijela od svijetla
koja nisu ograničena
zakonima fizičkog svijeta.
Oni su se mogli rastegnuti ili
stisnuti svojom voljom.
Njihova svrha bila je da postave temelje
za život na ovom svijetu, i da ga vode
bilione godina.
U drevnim spisima, oni imaju puno
imena i simboličnih reprezentacija.
U Indijskim spisima zovu ih
Prajapatis, Samorođeni.
U Bibliji, zovu se Elohim.
Prva korijenska rasa bila je božanska
ljuskost, rasa bogova.
Oni i dalje postoje, ali
u suptilnijim razinama prirode.
Polarna rasa nije imala spolove.
Bili su androgini, muško-ženski,
a razmnožavali su se fisiporoznom nespolnom
reprodukcijom, oni bi jednostavno podijelili
svoje tijelo da naprave još jedno.
Kao što ćelije danas nemaju spol i
razmnožavaju se neseksualno dijeleći se,
tako su se naši drevni preci
razmnožavali, i tako naše
tijelo prvo nastaje.
Drevni mitovi o bogovima kreacije
predstavljaju polarnu rasu.
Iz dubine suptilnih razina
prirode, oni vode
evoluciju života
na ovm planetu bilionima godina.
I kad je moment bio pravilan, oni su učinili
nevjerovatan napor da
izvedu velike podvige stvaranja,
da započnu novi ciklus evolucije,
novu rasu ljuskih bića.
Kroz milione godina evolucije,
Elohim je vodio
razvitak nove rase
u malog gušćoj formi.
Mi ih zovemo Huperborejci.
Fizički dio nekih njihovih zemalja
još postoji u
sjeverno Europi i Aziji.
Hiperboreanci su bili manji nego
polarna rasa, ali još uvijek
ogromni u odnosu na nas.
Njihova tijela su bila malo gušća
nego kod polarne rase, ali
još uvijek nisu bila potpuno fizička.
U Bibliji, ovo je prekazano kao
drugačija razina svjetla.
"I Elohim (prve ere) reče:
"Neka bude svjetlost,
i bi svjetlost".
Oni su takođe bili
androgeni, muško-žensko u jednome biću,
ali su se mogli manifestirati
kao muško ili žensko prema potrebi.
Hiperborejci su se reproducirali pupanjem,
nicanjem novog tijela na njima.
Kroz mnogo miliona godina,
Hiperborejci su evoluirali i devoluirali.
Njihova civilizacija je
imala faze, kao sto svaki dan ima:
zoru, podne, zalaz, i ponoć.
Ovo su bile četiri faze:
Zlatno doba, Srebrno
doba, Bronzano doba, i Željezno doba.
Četiri faze u životu bilo čega.
Faze evolucije i devolucije.
U njihovom željeznom dobu, neki od
Hiperboreanaca počeli su devoluirati i pokazivati
znakove samo-interesa,
sebičnosti.
Tijekom milijuna godina,
ovaj samo-interes uzrokovao je da
neki Hiperborejci
degeniraju više i više.
Oni su počeli pokazivati kvalitete nižih
kraljevstava prirode, životinja.
Na karaju, devoluirali su u forme
slične primatima,
i ta devolucija se
nastavila do danas.
Fizička tijela danjašnjih
primata su devoluirane forme koje su počele
davno u Hiperborejskoj eri.
I one stare kosti animalističnih ljudi
za koje znanstvenici tvrde
da su naši preci
su u stvarnosti ostaci
degeneriranih Huperborejaca.
Na kraju Hiperboreanske ere, događalo
se nasilje i tama.
Hiperboreanska rasa je
uništena uraganima.
Selektirana grupa njih je odvedena da
postavi temelje za
novu eru razvoja.
"I Elohim prve ere reče:
"Neka se vode pod
nebom skupe zajedno
na jedno mjesto, i
neka se suho tlo pokaže."
Kontinent Lemurija, ili Mu, bio je
prva suho tlo na Zemlji.
To je bilo kad se fizička
razina potpuno kristalizirala.
U Bibliji, zove se Raj.
Taj drive continent
bio je Pacifički Ocean.
Ostaci te civilizacije mogu se
naći svuda oko Pacifika,
kao Uskršnji otok,
i Australija.
Lemurci su bili manji nego
Hiperboreanci, ali divovi u usporedbi s nama.
Prosječni životni vijek
Lemurijaca bio je 1.500 godina.
Oni su pričali lice u lice
sa bogovima, Elohimom.