Chris Anderson: Primul nostru invitat a ținut o prezentare TED la TEDGlobal
acum șapte ani, dacă nu mă înșel.
Este vorba de profesorul Uri Alon
de la Institutul de știință Weizmann.
Alături de colegii săi, a găsit o soluție importantă
la o problemă esențială:
Cum putem reveni la lucru
fără a stârni un al doilea val de îmbolnăviri?
Uri Alon, bine ai venit la TED!
Uri Alon: Mulțumesc! Mă bucur că mă aflu din nou aici.
CA: Și noi ne bucurăm să te revedem.
Din câte am înțeles, ideea ta se bazează
pe această obsesie cu rata de reproducere, indicatorul R0.
Dacă acest număr e mai mic decât unu,
atunci numărul persoanelor infectate de un bolnav e în general mai mic de unu
și, în cele din urmă, epidemia dispare.
Oamenii se tem că dacă revenim la lucru,
R va depăși din nou valoarea 1.
Ai propus o modalitate prin care putem evita acest lucru.
Despre ce este vorba?
UA: Exact.
Noi propunem o strategie
bazată pe un punct slab al virusului,
și anume un ciclu de lucru și de autoizolare.
Această strategie profită de faptul că o persoană infectată
nu e contagioasă în primele trei zile după infectare.
Deci nu puteți transmite virusul în primele trei zile,
și după încă două zile, în medie, vor apărea simptomele.
Propunem deci un program format din patru zile de lucru,
urmate de zece zile de autoizolare,
și în următoarele două săptămâni, la fel: patru zile de lucru, zece de autoizolare.
Astfel, dacă o persoană este infectată la serviciu,
aceasta atinge vârful contagiozității în timpul autoizolării,
și astfel evităm să-i infecteze pe mulți alții.
Această procedură restrânge transmiterea virală.
De asemenea, un program de patru zile la două săptămâni
micșorează perioada de timp în care multe alte persoane sunt expuse la virus,
iar acest lucru are un efect puternic.
Deci toată lumea lucrează în aceleași patru zile,
copiii merg la școală tot în aceste zile,
luând toate măsurile de prevenție: distanțare socială, măști, etc.
Apoi urmează o perioadă de autoizolare.
CA: Deci, în cel mai rău caz,
în care mergi la serviciu luni dimineața la începutul celor patru zile,
și ești, să zicem, infectat pe drum, în metrou,
plecăm de la premisa că nici la sfârșitul celor patru zile
nu riști să-ți infectezi colegii?
UA: Corect.
Deci, dacă ești infectat la metrou
și în primele trei zile și ceva, în perioada latentă,
nu îți infectezi colegii,
atingi vârful contagiozității acasă,
iar acasă vor fi infecții secundare.
Persoanele care prezintă simptome se pot autoizola
și, pe termen lung, rata de reproducere va fi mai mică decât unu.
Dacă se continuă aceste cicluri,
epidemia va dispărea.
CA: E supărător
faptul că oamenii vor spune:
„Stai puțin! Nu vreau să-i infectez pe cei de acasă.
Mai bine aș infecta oameni la serviciu decât de acasă”.
Ce replică aveți la asta?
UA: Da, desigur.
Trebuie să avem în vedere alternativele.
Dacă redeschidem economia și izbucnește un al doilea val,
vor fi la fel de multe cazuri în timpul izolării care se va impune,
pe lângă efectele devastatoare asupra economiei, etc.
Și, pe termen lung,
dacă punem în aplicare o astfel de strategie ciclică,
cu o rată a reproducerilor mai mică decât unu,
evităm, cel puțin după aceste considerații și modele matematice,
numărul mult mai mare de cazuri care ar apărea în cazul unui al doilea val.
CA: Da. E în interesul familiilor voastre. Îmi cer scuze. Continuă.
UA: Nici măcar persoanele infectate nu-i infectează pe toți cei de acasă.
Conform studiilor, ratele de infectare sunt între 10 și 30 la sută.
CA: Corect.
Dar sperăm că este în interesul familiilor voastre
să luați măsuri care să asigure că foarte puțini dintre colegii voștri
vor fi contagioși.
Cel puțin, acesta este planul.
UA: Corect.
CA: Spuneți-mi, totuși, dacă vorbim doar de patru zile din 14,
cineva ar putea spune: „Bună idee,
dar asta ar însemna o scădere a productivității cu 70 la sută
în economie,
deci planul nu ar putea funcționa”.
Cred că ești de părere că productivitatea
nu va scădea chiar atât de mult.
UA: Așa este.
Majoritatea oamenilor nu lucrează sâmbăta și duminica,
deci e vorba de patru din cele zece zile muncitoare din două săptămâni.
După ce ajungem la un program stabil
de patru zile muncitoare,
putem prelungi programul de lucru,
putem concepe ture, pentru a asigura creșterea productivității,
acordând mai multă prioritate acelor patru zile
decât 40 la sută din zilele muncitoare.
CA: Da. Să discutăm despre aplicarea acestui plan.
Să ne gândim, în primul rând, la domeniul producției,
care e închis în momentuld de față.
Sugerați că un producător ar putea planifica două,
poate chiar trei ture de câte patru zile,
iar în acele patru zile să se lucreze poate 35 de ore,
și totuși să mențină un nivel bun al productivității
prin asigurarea funcționării aproape neîntreruptă a liniilor de producție?
UA: Exact.
Aceasta este o versiune eșalonată a unei idei
de a împărți populația în două sau trei grupuri.
Să zicem că un grup lucrează patru zile și apoi intră în autoizolare 10 zile.
Apoi intervine celălalt grup.
Această idee le aparține colegilor de la Universitatea Bar-Ilan.
Apoi există și avantajul suplimentar al densității reduse la lucru.
Dacă avem două grupe,
densitatea și riscul de transmitere sunt reduse.
Liniile de producție pot funcționa aproape continuu
dacă punem în aplicare această idee eșalonată.
CA: Și aplicând această idee la planurile de a redeschide birourile,
mie mi se pare, după cum am văzut deja,
că angajații pot fi foarte productivi și lucrând de acasă.
Deci ne gândim că oamenii ar putea îndeplini unele sarcini
în timpul celor patru zile în care vin la birou:
se întâlnesc, se inspiră unul pe altul,
poartă discuții, țin ședințe de brainstorming, fac tot ce trebuie.
Cât timp stau acasă, se ocupă de sarcinile
pe care le-au îndeplinit și în ultimele săptămâni,
lucrând pe cont propriu.
Te-ai gândit
la posibilitatea de a împărți, efectiv, sarcinile de lucru în tipuri diferite
și să punem în aplicare o asemenea strategie
pentru a menține productivitatea aproape la maxim, sau chiar să o îmbunătățim?
UA: Sunt de acord. În multe sectoare, oamenii pot lucra de acasă foarte eficient
și am auzit din mai multe domenii
că productivitatea chiar a crescut în timpul autoizolării,
când oamenii lucrau de acasă.
Dacă urmărim un program, o strategie ciclică de ieșire,
putem reduce numărul sarcinilor angajaților,
sau putem planifica sarcinile care necesită lucru în echipă
într-un mod foarte productiv.
În același timp, putem să evităm să pierdem timpul
cu sarcini care ar putea fi efectuate mai eficient acasă
sau la serviciu, ceea ce va duce la o creștere a productivității.
Aș spune că unele sectoare trebuie să se adapteze,
precum hotelurile, turismul, restaurantele.
Unele domenii vor fi nevoite să facă mai multe schimbări.
Dar alte domenii sunt făcute pentru asemenea idei.
Poate ar trebui chiar și după această epidemie să avem în vedere
că productivitatea poate fi cel puțin la fel de ridicată.
CA: Când am citit despre asta, m-am gândit la organizația noastră, TED.
Din mai multe puncte de vedere, această strategie poate funcționa foarte bine.
Pentru început,
se pune problema extrovertiților și a introvertiților.
Pentru unii introvertiți,
această pandemie a fost o mană cerească.
Pentru ei, lucrul a fost mai puțin stresant în această perioadă.
S-au putut concentra mai bine.
Datorită unei strategii cu patru zile la serviciu, zece acasă,
ne-am putea imagina o lume a muncii
optimizată atât pentru introvetiți, cât și pentru extrovertiți?
UA: Desgur.
Și eu sunt de aceeași părere.
Eu și partenera mea avem personalități diferite
și predăm amândoi în universități.
Predând în această perioadă,
am devenit productiv din unele puncte de vedere.
Deci sunt complet de acord
și consider că valorificarea creativității oamenilor la locul de muncă
este doar începutul avantajelor pe care le pot avea astfel de combinații.
CA: Dar în cazul persoanelor din prima linie,
cum ar fi cei care se ocupă cu livrarea bunurilor,
ceea ce nu se poate face virtual,
cum s-ar putea aplica
o strategie cu patru zile la serviciu, urmate de autoizolare?
Cum și-ar putea petrece timpul liber
într-un mod productiv,
participând la o formă de instruire, spre exemplu?
Sau oamenii pur și simplu vor lucra foarte intens în aceste patru zile?
Chiar dacă oamenii nu-și câștigă salariul integral în acest caz,
tot e mai bine decât să fie în izolare
sau decât să se întoarcă la serviciu și să apară un alt val de îmbolnăviri?
UA: Așa e.
Deci la nivel social,
e mai bine decât să redeschidem tot și să apară al doilea val
și o nouă perioadă de izolare completă.
Pentru angajații din spitale,
unele spitale au adoptat un astfel de program
pentru a proteja personalul și a evita amestecarea.
Procedând astfel, totul va fi clar și simplu.
Angajații își cunosc programul
și au încredere în eficiența acestuia, pentru că e bazat pe un model științific
care atestă eficiența planului.
De asemenea, e echitabil în sensul că toți se pot duce la muncă,
nu doar unele sectoare,
totul e transparent, etc.
[Vorbesc simultan]
CA: Și e de preferat ca acest plan să fie implementat
de companii individuale?
Sau ar putea fi mai bine implementat la nivel de oraș
sau chiar la nivel național?
UA: Credem că ar putea funcționa [pe nivele].
E foarte ușor de adoptat în anumite companii,
sau în spitale, școli, etc.
Poate funcționa și la nivelul unui oraș sau al unei regiuni.
Recomandăm încercarea acestui model pentru aproximativ o lună
și vom vedea dacă sporește numărul cazurilor.
În acel caz, putem micșora numărul zilelor lucrătoare.
Sau, dacă numărul cazurilor scade rapid, putem crește numărul zilelor lucrătoare,
adaptându-ne, astfel, la climatul și locația fiecăruia.
Deci e destul de ușor de adaptat.
CA: Aliniind programele de lucru cu programul școlar, de exemplu,
le permitem părinților să se întoarcă la lucru
în zilele în care copiii sunt la școală.
UA: Desigur.
CA: Este cel mai bun rezumat al acestui model
reprezentat de faptul că țările împart practic gospodăriile
în categoriile A și B, sau ceva de genul acesta,
pentru ca o astfel de aliniere să fie posibilă?
UA: Exact.
Aliniem diferite gospodării, grupul A și grupul B:
copiii merg la școală, părinții la serviciu
într-un mod sincronizat,
iar al doilea grup, în săptămânile următoare.
Unii oameni trebuie să lucreze tot timpul.
Probabil că profesorii sunt esențiali și trebuie să lucreze constant.
La fel ca în timpul autoizolării,
o fracțiune a populației continuă să lucreze.
Dar o regiune care procedează astfel este protejată, într-un sens,
pentru că are o rată a reproducerilor mai mică decât unu,
așa că infectările importate nu se pot răspândi prea mult.
CA: Și iată-l pe David Biello, pe care l-am menționat anterior. David.
David Biello: Da. Bine v-am găsit pe toți.
Uri, după cum îți poți imagina, am primit multe întrebări
de la audiență,
iar prima
este despre acești lucrători care au fost declarați esențiali.
Puteți explica impactul planului asupra personalului medical și a altor angajați
care s-ar putea să nu aibă timpul sau flexibilitatea de a se autoizola
după cum sugerați.
UA: Minunat.
Vreau să spun că există lucrători esențiali
și oameni cu un venit mic, care nu pot respecta autoizolarea
pentru că trebuie să-și câștige existența.
Conform studiilor, mobilitatea din rândul persoanelor din sectoarele cu venit redus
crește în timpul autoizolării.
De asemenea, locuitorii țărilor în curs de dezvoltare trebuie să iasă din casă.
Autoizolarea nu se poate impune.
Această strategie 4-10 poate face autoizolarea mai ușor de suportat
pentru cei care își pot în continuare câștiga existența în acele zile,
sau măcar vor putea alege singuri
ce perioade de timp vor petrece la lucru și în autoizolare.
Nici măcar autoizolarea nu poate asigura un R mai mic de unu în unele țări,
din cauza problemei respectării autoizolării, sectoarelor informale, etc.
Considerăm că un ciclu 4-10 va face autoizolarea mai ușor de aplicat
și va duce nivelul infectărilor la o valoare mai mică decât unu.
Miliarde de oameni vor fi afectați la nivel global.
Sper că am răspuns la întrebare.
DB: Cred că da.
Se pare că mai avem o întrebare,
dacă se poate,
și anume:
Poți calcula
și cuantifica riscul sporit al acestui ciclu patru-10?
UA: În studiul nostru,
am efectuat toate analizele de sensibilitate, etc,
și se pune întrebarea: risc ridicat comparativ cu ce?
În ceea ce privește economia,
e posibil să izbucnească un al doilea val.
Sper că nu va fi cazul, dar e posibil,
și atunci e clar că un al doilea val și o nouă perioadă de izolare
vor avea consecințe și mai mari asupra sănătății
decât un ciclu 4-10.
Deci se pune problema criteriilor de comparație pe care le folosim.
DB: Desigur.
Îți mulțumim pentru că ai împărtășit această idee cu noi, Uri.
CA: Într-adevâr.
David, te rog să mai rămâi.
Dar înainte să pleci:
Au fost guverne care și-au exprimat interesul pentru această idee?
Are cineva în vedere posibilitatea implementării acestei strategii
pe post de politică națională?
UA: Da, ținem legătura cu o serie de țări europene,
precum și cu țări din America de Sud și Israel, desigur.
Austria a adoptat un program similar în sistemul lor școlar,
format din cinci zile de școală la fiecare două săptămâni.
Câteva companii și spitale, etc. au procedat la fel.
Ne interesează să vedem cum se vor desfășura aceste planuri.
CA: E un bun punct de plecare,
să începem prin a analiza slăbiciunile dușmanului.
Există această perioadă de patru zile,
care nu e atât de periculoasă după infectare,
în care poți stabili un program de lucru.
Presupun că testarea va contribui de asemenea la această idee, nu-i așa?
Să testăm oamenii înainte ca aceștia să revină.
UA: Nu depinde de testare.
Testarea nu e necesară pentru succesul acestei idei,
deci poate fi aplicată și în regiuni în care nu s-au făcut teste.
Dacă aveți posibilitatea de a testa, puteți să testați mai eficient,
concentrând testarea asupra persoanelor ajunse la sfârșitul celor 10 zile,
imediat înainte de a reveni la serviciu.
Astfel, fiecare test are un impact mai mare
asupra reducerii ratei de reproducere.
CA: Într-adevăr, în loc să testăm întreaga populație
o dată la trei, patru zile,
putem face asta doar o dată la două săptămâni.
Acest obiectiv ar fi mult mai ușor de atins.
UA: Desigur.
CA: Da.
Uri Alon, îți mulțumim nespus de mult pentru timpul acordat!