Když se podíváte na lidský mozek,
jeho hrbolatý povrch je viditelně rozdělený na levou a pravou část.
Tato struktura inspirovala jednu z nejrozšířenějších představ o mozku:
levá část ovládá logiku
a pravá kreativitu.
Přesto se jedná o mýtus nepodložený vědeckými důkazy.
Odkud tedy pochází tato zavádějící představa
a v čem se mýlí?
Mozek má opravdu levou a pravou část,
což je nejzřetelnější na jeho vnější vrstvě neboli kůře.
Jeho vnitřní části, jako je striatum,
hypothalamus,
thalamus
a mozkový kmen
vypadají, že jsou z jedné nepřerušované tkáně.
Ve skutečnosti ale také mají svou levou a pravou část.
Levá a pravá část mozku řídí různé tělesné funkce,
např. pohyb a zrak.
Pravá část mozku ovládá pohyb levé paže a nohy, a naopak.
Systém zraku je ještě složitější.
Každé oko má levé a pravé zorné pole.
Obě levá zorná pole jsou odeslána do pravé části mozku
a obě pravá zorná pole do jeho levé části.
Pro vytvoření úplného obrazu tak mozek používá obě své části.
Vědci s jistotou neví, proč k tomuto křížení dochází.
Jedna teorie říká, že to u zvířat začalo vývojem komplexnějších nervových systémů,
protože rychlejší reflexy znamenaly výhodu pro přežití.
Pokud zvíře vidí dravce ze své levé strany,
je nejlepší uniknout vpravo.
Můžeme tak říci, že řízení zraku a pohybu jsou dva systémy,
které spoléhají na levopravou strukturu.
Když však tuto myšlenku aplikujeme na logiku a kreativitu, je to problém.
Toto mylné pojetí začalo v polovině 19. století,
kdy dva neurologové, Broca a Wernicke,
vyšetřovali pacienty, kteří měli problémy s komunikací kvůli zranění.
Vědci u pacientů objevili poškození levého temporálního laloku,
a tak prohlásili, že jazyk je řízen levou částí mozku.
Tato představa se dostala do všeobecného povědomí.
Autor Robert Louis Stevenson
pak představil myšlenku souboje logické levé hemisféry
s emocionální pravou hemisférou
v podobě jeho postav Dr. Jekylla a pana Hydea.
Tato představa však padla, když lékaři a vědci vyšetřili pacienty,
kterým chyběla jedna hemisféra,
nebo ty, kteří měli hemisféry odděleny.
Tito pacienti vykazovali úplný rozsah chování,
jak logické, tak i kreativní.
Pozdější výzkum ukázal,
že pro určité funkce je jedna část mozku aktivnější než ostatní.
Jazyk se nachází více nalevo
a pozornost napravo.
Jedna strana mozku tak může odvádět více práce,
ale to je určeno spíše systémem než konkrétním člověkem.
Neexistují žádné důkazy o tom,
že by někteří jedinci měli dominantnější určitou část mozku,
nebo důkaz, který by podpořil myšlenku
levopravého rozdělení mezi logiku a kreativitu.
Někteří lidé mohou být obzvláště logičtí nebo kreativní,
ale to nemá souvislost s určitou částí mozku.
Dokonce neobstojí ani představa logiky a kreativity, které jdou proti sobě,
Řešení komplexních matematických problémů vyžaduje inspirovanou kreativitu
a mnoho skvělých uměleckých děl obsahuje složité logické rámce.
Téměř každý výkon kreativity a logiky vyžaduje,
aby mozek fungoval jako jeden celek.