Danas smo ovde
zato što su Ujedinjene Nacije
definisale ciljeve
za napredak zemalja.
Zovu se Milenijumski Razvojni Ciljevi.
A razlog zašto stvarno volim te ciljeve
je što ih ima osam.
I određivanjem osam različitih ciljeva,
Ujedinjene Nacije su poručile
kako ima tako puno stvari koje bi trebalo
da se promene u zemlji
da bismo imali dobar život za ljude.
Pogledajte ovde, treba zaustaviti siromaštvo,
obrazovanje, pol,
zdravlje dece i majki,
kontrolisati infekcije, zaštititi okolinu
i ostvariti dobre globalne veze među narodima
u svakom pogledu
od pomoći do trgovanja.
Postoji i drugi razlog zašto mi se sviđaju ti razvojni ciljevi,
a to je zato što je svaki do jednoga merljiv.
Uzmimo smrtnost dece.
Cilj je smanjiti dečju smrtnost
za dve trećine,
od 1990. do 2015.
To je smanjenje od 4% na godinu.
I ovo, s merenjem.
To je ono što čini razliku
između političkog govora poput ovog
i stvarnog rađenja na važnoj stvari,
na boljem životu za ljude.
A razlog zašto sam tako srećan zbog toga
je taj što smo već dokazali
kako postoje mnoge zemlje
u Aziji, na Bliskom Istoku,
u Latinskoj Americi i Istočnoj Evropi
koje smanjuju ovom brzinom.
Čak i moćni Brazil smanjuje s 5% na godinu,
a Turska sa 7% na godinu.
Dakle ima dobrih vesti.
A ipak ljudi mi kažu: "Nema napretka u Africi.
A čak nema niti statistike o Africi
da se sazna šta se događa."
Dokazaću da nisu u pravu za obe stvari.
Pođite sa mnom u čudesni svet statistike.
Vodim vas na internet stranicu ChildMortality.org,
gde možete uzeti broj smrti dece
ispod pet godina starosti za sve zemlje.
Napravili su je UN-ovi stručnjaci.
I uzeću Keniju kao primer.
Ovde vidite podatke.
Nemojte da paničite. Nemojte sada da paničite. Pomoćiću vam u tome.
Izgleda grozno, kao na fakultetu
kada niste voleli statistiku.
Ali prva stvar, kada vidite tačke poput ovih,
koju se treba da se pitate, je:
odakle podaci dolaze?
Koje je poreklo podataka?
Je li tako da u Keniji
postoje doktori i drugi stručnjaci
koji pišu potvrdu o smrti čim dete umre,
i koja se šalje u statistički ured?
Ne. Zemlje s niskim standardom kao Kenija
još uvek nemaju taj nivo organizovanosti.
Ona postoji ali nije potpuna,
jer se puno smrti događa u kući
s porodicom,
i ne beleže se.
Ono na šta se oslanjamo nije nepotpun sistem.
Imamo intervjue, ankete.
I to su strogo profesionalne
ženske ispitivačice
koje će sedeti sa ženom jedan sat
i pitati je o istoriji njenih rađanja.
Koliko ste imali dece?
Jesu li živa?
Ako su umrla, koliko su godina imala i koje godine?
I to je onda rađeno na reprezentativnom uzorku
hiljade žena u zemlji
i objedinjeno u onome što se ranije zvalo
izveštaj o demografskom ispitivanju zdravlja.
Ali ta ispitivanja koštaju,
i mogu biti napravljena tek u intervalima od 3 do 5 godina.
Ali su jako kvalitetna.
Tako da je to ograničenje.
I sve ove obojene linije su rezultati;
svaka boja je jedno ispitivanje.
Ali to je previše komplikovano za danas, pa ću vam pojednostaviti
i daću vam po jednu prosečnu tačku svakog ispitivanja.
To je bila 1977., 1988.,
1992., '97.
i 2002.
I kad su stručnjaci u Ujedinjenim Nacijama
stavili ispitivanja na svoje mesto u bazama podataka,
tada su upotrebili napredne matematičke formule
da dobiju liniju smera, a linija smera izgleda ovako.
Pogledajte. Ovo je najbolje podudaranje koje mogu ovde da dobijem.
Ali pazite.
Oni produžuju liniju
iza zadnje tačke
u ništa.
I procenili su kako će, 2008.,
Kenija imati smrtnost dece od 128.
I bio sam tužan,
jer smo mogli da vidimo
taj preokret u Keniji
s porastom dečije smrtnosti u '90-tim.
To je bilo baš tragično.
Ali u junu sam dobio e-mail
od Demografskih ispitivanja zdravlja
i bile su dobre vesti iz Kenije.
I bio sam tako srećan.
Ovo je bila procena novog ispitivanja.
I onda je trebalo samo još tri meseca
kako bi ih UN stavio na svoj server,
i u petak smo dobili novu liniju smera.
I bila je ovde dole.
Nije li to lepo? Nije li to lepo, ha?
Ja sam zapravo u petak sedeo ispred svog računara,
i video broj smrti kako pada
s 128 na 84 samo tog jutra.
Pa smo slavili.
Ali sada, kada imamo ovu liniju smera,
kako merimo napredak?
Sada idem malo u detalje,
jer UN voli to da radi.
Počnu 1990. mere do 2009.
Kažu: "0,9%, nema napretka."
To nije pošteno.
Kao profesor, mislim da imam pravo da predložim nešto drugačije.
Rekao bih, učinite barem ovo.
10 godina je dovoljno za praćenje trenda.
To su dva ispitivanja i možete videti šta se sada događa.
Imaju 2,4%.
Da sam ja u Ministarstvu zdravlja u Keniji,
možda bih spojio ove dve tačke.
Tako da ono što vam govorim je
da mi znamo smrtnost dece.
Imamo pristojan trend.
Dolazimo do varljivih stvari
kad merimo Milenijumske Razvojne Ciljeve.
Iako je razlog za Afriku izuzetno važan,
jer su '90. bile loša decenija,
ne samo u Keniji, nego u celoj Africi.
Epidemija HIV-a došla je do vrhunca.
Bilo je otpora na stare lekove za malariju, dok nismo dobili nove.
A kasnije smo dobili i mreže protiv komaraca.
Bilo je i društveno-ekonomskih problema,
koji se sada rešavaju u puno većem opsegu.
Pogledajte ovde prosek.
Ovo je prosek cele Afrike južno od Sahare.
I Ujedinjene Nacije kažu
kako je to smanjenje od 1,8%.
Ovo sada zvuči pomalo teoretski,
ali nije toliko teoretski.
Znate, ti ekonomisti,
vole novac i žele ga sve više i više, žele da raste.
Pa računaju procenat godišnjeg porasta ekonomije.
Mi u javnom zdravstvu, mi mrzimo dečije smrti,
stoga želimo sve manje i manje dečijih smrti.
Pa računamo procenat smanjenja po godini.
Ali i to je ista vrsta procenta.
Ako vaša ekonomija raste za 4%,
treba smanjiti dečiju smrtnost za 4%,
ako je dobro upotrebljeno i ako su ljudi stvarno uključeni
i mogu koristiti sredstva na način koji žele.
Je li onda pošteno to meriti kroz 19 godina?
Ekonomista to nikada ne bi uradio.
Podelio sam to na dva dela.
U '90-im, samo 1,2%,
samo 1,2%.
Za razliku od sada, druga brzina --
to je kao da je Afrika imala prvu brzinu,
i sada su krenuli u drugoj brzini.
Ali čak i to
nije pošteno predstavljanje Aftrike,
jer je to prosek,
to je prosečna brzina smanjenja u Africi.
Pogledajte ovde, kada vas odvedem u moje grafike s balončićima.
Još uvek ovde
broj smrti dece na 1.000 je na onoj osi.
Ovde imamo godinu.
I sad vam dajem širu sliku od Milenijumskih Razvojnih Ciljeva.
Počinjem od pre 50 godina
kada je Afrika slavila nezavisnost u većini zemalja.
Evo vam Kongo, koji je bio visoko,
Gana, niže, a Kenija još niže.
I šta se događalo od tada kroz godine? Idemo.
Vidite, s nezavisnosti, popravila se pismenost
i počela su vakcinisanja, velike boginje su iskorenjene,
higijena se popravila i stvari su se poboljšale.
Ali onda, u '80-im, pogledajte ovde.
Kongo je ušao u građanski rat,
i stali su na tom nivou.
Gana je brzo napredovala.
Kenija ovde usporava, Gana je pretiče,
ali onda Kenija i Gana zajedno kreću prema dole --
još uvek je zastoj u Kongu.
Ovde smo danas.
Možete videti, ovo nema smisla
raditi prosek ovih nikakvih poboljšanja
i ovih jako brzih poboljšanja.
Došlo je doba kada moramo
prestati da razmišljamo o Africi južno od Sahare kao jednom mestu.
Te su zemlje tako različite,
i zaslužuju da se kao takve i prepoznaju,
kao što ni o Evropi ne govorimo kao o jednom mestu.
Mogu vam reći kako su ekonomije u Grčkoj i Švedskoj vrlo različite.
Svi to znaju.
I o svakoj zemlji se sudi pojedinačno kako im je.
Dajte da vam pokažem širu sliku.
Moja zemlja, Švedska:
1800. bili smo ovde gore.
Kakav mi to čudan poremećaj ličnosti moramo da imamo,
kada brojimo decu tako pedantno uprkos visokim stopama njihove smrtnosti.
To je jako čudno. Na neki način je sramota.
Ali mi u Švedskoj imamo tu naviku, znate,
tako da smo brojali sve dečije smrti,
čak i ako nismo ništa oko toga preduzimali.
A onda, vidite, ovo su godine gladi.
To su bile loše godine i ljudima je bilo dosta Švedske.
Moji preci su se preselili u SAD.
I konačno, ubrzo je situacija ovde počela da se popravlja.
Dobili smo bolje obrazovanje i zdravstvo,
smrtnost dece se smanjila.
Mi nikad nismo imali rat, Švedska je bila u miru svo to vreme.
Ali pogledajte, smanjivanje
u Švedskoj
nije bilo brzo.
Švedska je dosegla nisku smrtnost dece
zato što je počela rano.
Osnovna škola kod nas
počela je 1842.
I tada dobijete taj predivan učinak
kada je narasla ženska pismenost
jednu generaciju nakon toga.
Morate shvatiti da su ulaganja u napredak koja radimo,
dugoročna ulaganja.
Ne radi se samo o pet godina.
To su dugoročna ulaganja.
I Švedska nikada nije dosegla brzinu iz Milenijumskih Razvojnih Ciljeva,
3,1% kako sam ja to izračunao.
Dakle skrenuli smo s puta. To je znači Švedska.
Ali o tome baš ne govorimo.
Želimo da drugi budu bolji od nas. I zaista, drugi su bili bolji.
Dozvolite da vam pokažem Tajland,
pogledajte koja je to uspešna priča, Tajland od 1960-ih --
kako su ovde krenuli dolje
i dosegli skoro istu smrtnost dece kao Švedska.
Daću vam drugu priču, Egipat,
najbolje skriven, postiže slavni uspeh u javnom zdravstvu.
Egipat je bio ovde gore 1960.,
više od Konga.
Delta Nila bila je patnja za decu
s dijarejom
i malarijom i puno problema.
Onda su dobili asuansku branu. Dobili su struju u svoje kuće.
Povećali su obrazovanje.
I dobili su primarnu zdravstvenu zaštitu.
I došli su dole, znate.
I dobili su čišću vodu, iskorenili su malariju.
Zar to nije priča o uspehu.
Milenijumski Razvojni Ciljevi za smanjenje dečije smrtnosti
sasvim su mogući.
I dobre vesti su
da Gana danas ide istom brzinom
kao Egipat kada je bio najbrži.
Sada i Kenija ubrzava.
Tu imamo problem.
Imamo ozbiljan problem u zemljama koje su u zastoju.
Dopustite da vam sad pokažem širu sliku,
širu sliku dečije smrtnost.
Pokazaću vam odnos
smrtnosti dece na ovoj osi -
ova ovde osa je dečija smrtnost -
a ovde imamo veličinu porodice.
Odnos između dečije smrtnosti i veličine porodice.
Jedno, dvoje, troje, četvoro dece po ženi.
Šestoro, sedmoro, osmoro dece po ženi.
Ovo je, još jednom, 1960.,
pred 50 godina.
Svaki balončić je jedna zemlja.
Boje koje vidite, su kontinenti.
Ovaj tamno plavi je Afrika južno od Sahare.
Veličina balončića je ukupno stanovništvo.
A ovo su
takozvane zemlje "u razvoju".
Imale su visoku ili vrlo visoku smrtnost dece
a veličina porodice, šest do osam.
A ovo ovde su
takozvane Zapadne zemlje.
One su imale nisku smrtnost dece
i male porodice.
Šta se dogodilo?
Želim da sada vidite sopstvenim očima
odnos između pada smrtnosti dece
i smanjenja porodice.
Jednostavno ne želim da ostavim mesta za ikakvu sumnju.
Morate videti sami.
Ovo se dogodilo. Sad pokrećem svet.
Ovde smo išli dole s iskorenjivanjem
velikih boginja, boljim obrazovanjem,
zdravstvenom zaštitom.
Do ovde dole se došlo -- Kina dolazi u zapadnjačku kućicu.
A ovde je Brazil u zapadnjačkoj kućici
Indija stiže. Prve afričke zemlje stižu u zapadnjačku kućicu.
Dobijamo mnogo novih suseda.
Dobrodošli u pristojan život.
Hajde. Želimo da svi dođu ovde dole.
To je vizija koju imamo, zar ne?
I pogledajte sada, prve afričke zemlje stižu.
Tu smo danas.
Ne postoji ništa kao
"zapadni svet" i "svet u razvoju".
Ovo je izveštaj UN-a,
koji je izašao u petak.
Jako je dobar -- "Nivoi i kretanja dečije smrtnosti" -
osim ove stranice.
Ova stranica je jako loša.
To je kategorizacija zemalja.
Navodi "zemlje u razvoju" -- mogu vam pročitati sa liste --
zemlje u razvoju: Republika Koreja -- Južna Koreja.
Molim?
Imaju Samsung, kako mogu biti zemlja u razvoju?
Ovde imaju i Singapur.
Oni imaju najnižu smrtnost dece na svetu, Singapur.
Pretekli su Švedsku pre pet godina,
a označeni su kao zemlja u razvoju.
Ovde imaju i Katar.
To je najbogatija zemlja u svetu sa Al Džazirom.
Kako dođavola oni mogu biti zemlja u razvoju?
Ovo je budalaština.
(Aplauz)
Ostatak ovoga je u redu. Ostatak je dobar.
Moramo imati moderni koncept,
koji odgovara podacima.
Moramo shvatiti
da svi idemo ovuda, do ovde dole.
To je važnost ovih ovde odnosa.
Pogledajte. Čak i ako pogledamo Afriku.
Ovo su afričke zemlje.
Jasno možete videti povezanost smanjenja dečije smrtnosti
i smanjenja veličine porodice,
čak unutar Afrike.
Vrlo je jasno da je to ono što se događa.
I jako važno istraživanje izašlo je u petak
iz Instituta za merenje i procenu zdravstva u Sijetlu,
koji pokazuje da se skoro 50%
pada dečije smrtnosti
može pripisati obrazovanju žena.
To znači, kada devojčice idu u škole,
uticaj ćemo videti 15 do 20 godina kasnije,
što je vremenski trend i vrlo je jak.
Zato moramo imati dugoročnu perspektivu,
ali moramo meriti uticaj
u razdobljima od 10 godina.
Sasvim je moguće
smanjiti smrtnost dece u svim ovim zemljama
i spustiti ih u ovaj ugao
gde bismo svi želeli zajedno da živimo.
Naravno, smanjenje dečije smrtnosti
stvar je najveće važnosti
sa humanitarnog gledišta.
Pristojan život dece,
o tome govorimo.
Ali to je takođe i strateško ulaganje
u budućnost celog čovečanstva,
jer se radi i o okolini.
Nećemo moći da rešimo okolinu
i izbegnemo užasnu klimatsku krizu
ako ne stabilizujemo svetsku populaciju.
Budimo u tome jasni.
A način kako da to učinimo je
da smanjimo dečiju smrtnost, osiguramo pristup planiranju porodice
i iza toga sprovodimo obrazovanje žena.
To je sasvim moguće. Učinimo to!
Hvala vam mnogo.
(Aplauz)