Всеобща заблуда е,
че ако обичаш да подреждаш,
да пазиш ръцете си чисти
или да планираш уикенда до последния детайл,
може да имаш ОКР.
Всъщност ОКР, което означава обсесивно-компулсивно разстройство,
е сериозно психиатрично състояние,
което често е неразбрано както от обществото,
така и от специалистите по психично здраве.
Затова нека развенчаем някои митове.
Мит първи: повтарящи се или ритуални действия са синоним на ОКР.
Както името предполага,
обсесивно-компулсивното разстройство има два аспекта:
натрапчивите мисли, представи или импулси, познати като обсесии,
и поведенческите компулсии, които човек извършва,
за да облекчи страха, предизвикан от обсесията.
Действията, които хората често асоциират с ОКР,
като прекаленото миене на ръце или неколкократно проверяване на нещо,
могат да са пример за обсесивни или компулсивни наклонности,
които много от нас проявяват понякога.
Но същинското разстройство е доста по-рядко и може да е много изтощително.
Засегнатите хора имат малък или никакъв контрол върху обсесивните мисли
и компулсивното поведение,
което отнема време
и пречи на работата, ученето или социалния живот,
причинявайки значителни затруднения.
Тези диагностични критерии отличават хората, страдащи от ОКР,
от тези, които може би са само малко по-педантични
или внимават за хигиената повече от обичайното.
Мит втори: основният симптом на ОКР е прекаленото миене на ръце.
Въпреки че миенето на ръцете е най-популярният образ на ОКР,
обсесиите и компулсиите могат да приемат много различни форми.
Обсесиите могат да се проявят като страх от зараза и болест,
притестнения да не нараниш някого
или фокусиране върху числа, мотиви, морални норми или сексуална идентичност.
А компулсиите могат да стигнат от прекалено чистене и повторно проверяване
до педантична подредба на вещи
или ходене по предварително определен модел.
Мит трети:
Хората, страдащи от ОКР, не разбират, че се държат ирационално.
Много хора с ОКР всъщност доста добре разбират връзката
между техните обсесии и компулсии.
Да не могат да избегнат тези мисли и действия,
въпреки че са наясно с нелогичността им,
е част от причината, защо ОКР се преживява толкова тежко.
Страдащите от ОКР разказват, че се чувстват луди,
защото изпитват тревожност на основата на ирационални мисли
и защото им е трудно да контролират реакциите си.
Та, какво точно предизвиква ОКР?
Разочароващият отговор е, че не знаем със сигурност.
Но имаме някои важни следи.
ОКР се смята за невробиологично разстройство.
С други думи, изследванията предполагат, че мозъците на страдащите от ОКР
са програмирани да се държат по определен начин.
Според изследванията има три региона в мозъка,
които са замесени в социалното поведение и цялостното когнитивно планиране,
доброволното движение
и емоционалните и мотивационните реакции.
Другата част от пъзела е,
че ОКР има връзка с ниски нива на серотонин,
невротрансмитер, който пренася съобщения между мозъчните структури
и подпомага регулацията на жизненоважни процеси
като настроение, агресия, контрол на импулсите,
сън, апетит, телесна температура и болка.
Но дали серотонинът и активността в тези региони на мозъка са причинители на ОКР
или симптоми на непозната основна причина на разстройството?
Вероятно няма да разберем,
докато не опознаем мозъка много по-задълбочено.
Добрата новина е, че има ефективни лечения за ОКР,
които включват лекарства, увеличаващи нивото на серотонин в мозъка
като ограничават абсорбирането му от мозъчните клетки,
поведенческа терапия, която постепенно намалява чувствителността към тревожността
и в някои случаи и електрошокова терапия
или операция, ако ОКР не се повлияе от другите форми на лечение.
Да знаеш, че собственият ти мозък те лъже,
и да не можеш да се противопоставиш на заповедите му, може да е мъчително.
Но със знанието и разбирането идва силата да потърсим помощ,
а бъдещите изследвания на мозъка
може най-накрая да донесат отговорите, които търсим.