Chris Anderson: Elon, bine ai revenit la TED.
Ne bucurăm că ești aici.
Elon Musk: Mulțumesc de invitație.
CA: Următoarea jumătate de oră o vom petrece
explorând viziunea ta despre cum ar putea arăta un viitor captivant,
ceea ce face prima întrebare puțin ironică.
De ce sapi? (n.t. De ce ești plictisitor?)
EM: Da. Mă întreb frecvent asta.
Încercăm să săpăm sub Los Angeles,
pentru a începe ceea ce sperăm că va fi
o rețea 3D de tuneluri care să elibereze traficul.
Traficul e cel mai jalnic lucru acum.
Afectează oamenii din întreaga lume.
Îți irosește o mare parte din viață.
E oribil.
Mai ales în LA.
(Râsete)
CA: Ai adus prima animație despre asta. Pot s-o arăt?
EM: Desigur. E prima dată...
Ca să știm despre ce vorbim.
Sunt câteva lucruri importante
pentru o rețea 3D de tuneluri.
În primul rând trebuie să poți integra intrarea și ieșirea tunelului
fără probleme în rețeaua orașului.
Cu ajutorul unui lift, un fel de rampă auto într-un lift,
poți integra intrarea și ieșirea din rețeaua de tuneluri
folosind doar două locuri de parcare.
Mașina urcă pe platformă.
Nu e limită de viteză,
așa că plănuim să funcționeze la 200 km/h.
CA: Cât?
EM: 200 km/h sau 130 mile/h.
Ai putea ajunge, să spunem, din Westwood în LAX în 5-6 minute.
(Râsete) (Aplauze)
CA: Odată gata e posibil să fie pe baza unei taxe de drum.
EM: Da.
CA: Ceea ce, bănuiesc, va ușura și traficul de la suprafață.
EM: Nu știu dacă ați observat în videoclip,
dar nu e o limită a numărului de niveluri pe care le poți face.
Poți merge mult mai mult în jos decât sus.
Cele mai adânci mine sunt mult mai adânci decât înălțimea celor mai înalte clădiri,
deci poți atenua ambuteiajul pe orice nivel cu o rețea 3D de tuneluri.
Asta e foarte important.
Un contraargument principal spune
că dacă adaugi un nivel de tuneluri care ușurează traficul, el se aglomerează
și ajungi de unde ai plecat, înapoi în ambuteiaj.
Dar poți face oricât de multe tuneluri și niveluri.
CA: Dar oamenii vor spune că e incredibil de scump să sapi,
iar asta va pune piedici ideii.
EM: Da.
Au dreptate.
Ca să vă dau un exemplu,
extensia metroului din LA, care cred că are 4 km,
a costat două miliarde de dolari.
În mare, prelungirea metroului cu 1,6 km costă un miliard în LA.
Și nu-i cel mai performant metrou din lume.
Deci, da, e destul de dificil să sapi tuneluri în general.
Cred că e necesară o reducere de cel puțin zece ori
a costului de construcție per km.
CA: Și cum poți face asta?
EM: De fapt, dacă faci două lucruri,
poți îmbunătăți de zece ori procesul
și cred că se poate merge și mai departe.
Mai întâi se reduce diametrul tunelului
de cel puțin două ori.
O singură bandă de tunel, conform reglementărilor,
trebuie să aibă 8-9 metri în diametru
pentru a permite intrarea vehiculelor de urgență în caz de accident
și pentru a avea o ventilație suficientă pentru mașinile cu ardere internă.
Dar dacă reduci diametrul, cum încercăm noi, la 4 metri,
cât e suficient pentru o platformă electrică,
diametrul scade de două ori
iar aria secțiunii de patru ori,
iar costurile tunelurilor depind de aria secțiunii.
Deci, costurile se reduc deja la jumate.
Utilajele sapă acum doar jumătate din timp, apoi sunt oprite,
deoarece în restul timpului se consolidează pereții tunelului.
Dar dacă proiectezi un utilaj care sapă și consolidează simultan,
vei îmbunătăți procesul de două ori.
Dacă le combinăm, obținem o îmbunătățire de opt ori.
În plus, utilajele n-au ajuns la limita lor termică sau de capacitate,
deci pot fi folosite mult mai intens.
Îmbunătățirea ar fi cel puțin dublă, poate chiar de 4-5 ori în plus.
Cred că e o serie de pași destul de simpli
pentru a reduce costul per km cu până la zece ori mai mult.
Țelul nostru e...
Avem un melc pe nume Gary,
botezat după melcul Gary din „South Park”,
nu, scuze, „SpongeBob SquarePants”.
(Râsete)
Și Gary e capabil
să meargă de 14 ori mai repede
decât un utilaj de săpat tuneluri.
(Râsete)
CA: Vrei să-l întreci pe Gary.
EM: Vrem să-l întrecem pe Gary.
(Râsete)
Și nu e un animăluț prea răbdător,
dar asta va fi victoria noastră.
Succesul e să întrecem melcul.
CA: Dar mulți oameni cred că în orașele viitorului
soluția e folosirea mașinilor zburătoare, a dronelor etc.
Transportul aerian.
De ce nu e asta o soluție mai bună?
Economisești costul pentru tunel.
EM: Susțin lucrurile care zboară.
Evident, fac rachete. Deci îmi plac lucrurile care zboară.
N-am prejudecăți împotriva obiectelor zburătoare,
dar e o problemă cu mașinile zburătoare,
vor fi destul de zgomotoase
și vor genera curenți de aer destul de puternici.
Să spunem că zboară ceva deasupra ta
sau că o mulțime de mașini zboară în toate direcțiile.
Asta nu-i tocmai o situație care reduce anxietatea.
(Râsete)
Nu te gândești: „Cred că va fi o zi bună.”
Te gândești: „Oare și-au verificat capacele de la roți,
sau cad peste mine și mă decapitează?”
Gânduri de genul ăsta.
CA: Deci ai viziunea asta,
a unor viitoare orașe cu bogate rețele 3D de tuneluri.
Are asta vreo legătură cu Hyperloop?
Ai putea folosi tunelurile pentru ideea ta legată de Hyperloop,
lansată acum câțiva ani?
EM: Da, ne distrăm cu proiectul Hyperloop de ceva timp.
Am construit o pistă de testare lângă SpaceX,
doar pentru competițiile studențești,
pentru a încuraja ideile inovatoare în domeniul transportului.
Și în cele din urmă s-a dovedit a fi cea mai mare cameră în vid din lume
după acceleratorul de particule al CERN.
Dacă ne raportăm la volum.
A fost destul de distractiv să facem asta, dar a fost mai mult un hobby,
dar apoi ne-am mai gândit
să construim un vehicul care să împingă capsulele studenților.
Vrem să vedem cât de repede merge când nu împinge nimic.
Suntem optimiști, dar cu moderație,
că vom reuși să atingem o viteză mai mare decât a celui mai rapid tren din lume
chiar și pe o pistă de un kilometru.
CA: Aveți frâne bune.
EM: Da, vreau să zic... Da.
Ori se va face bucăți, ori va merge foarte repede.
CA: Dar îți poți imagina Hyperloop într-un tunel pe distanțe destul de mari.
EM: Exact.
Dacă ne uităm la cerințele tehnologice,
se pare că pentru a face un tunel
trebuie să...
Pentru a-l izola de pânza freatică,
trebuie să construiești peretele ca să reziste presiunii a 5-6 atmosfere.
Pentru vid e nevoie de doar o atmosferă.
Sau aproape vid.
Deci, se pare că în mod automat
dacă construiești un tunel care rezistă la pânza freatică,
poate automat și să mențină vidul.
CA: Aha.
EM: Deci, da.
CA: Îți poți imagina cât de lung ar fi tunelul Hyperloop în viitorul tău?
EM: Nu cred că e o limită de lungime.
Poți săpa atât cât dorești.
Cred că dacă ar fi să facem
un tunel Hyperloop între Washington și New York
ar fi preferabil să fie integral subteran datorită densității ridicate a populației.
Va fi sub multe clădiri și case,
iar dacă sapi destul de adânc,
nu poți detecta tunelul.
Uneori oamenii cred că va fi destul de iritant
să se sape un tunel sub casa lor.
Dar dacă se sapă la o adâncime de 3-4 ori mai mare decât diametrul tunelului,
nu-ți dai seama deloc că se sapă.
De fapt, dacă poți detecta tunelul în timp ce e săpat,
indiferent ce dispozitiv folosești,
poți obține o mulțime de bani pe el de la armata Israelului,
care încearcă să detecteze tunelurile făcute de Hamas,
și de la poliția de frontieră a SUA,
care caută tuneluri folosite pentru trafic de droguri.
Realitatea e că
pământul poate absorbi vibrațiile extrem de bine
și odată ce tunelul e suficient de adânc, devine imperceptibil.
Poate cu un instrument seismic de precizie ai putea să-l detectezi.
CA: Ai înființat o nouă firmă pentru asta,
The Boring Company (plictisitor, săpare), foarte drăguț, foarte amuzant.
(Râsete)
EM: Ce e amuzant?
(Râsete)
CA: Cât de mult timp investești în asta?
EM: Poate...
două, trei procente.
CA: Ai un nou hobby.
Așa arată un hobby de-al lui Elon Musk.
(Râsete)
EM: Vreau să zic, de fapt,
se ocupă stagiarii și cei cu normă redusă.
Am cumpărat aparatură la mâna a doua.
Pare că ne jucăm, dar facem progrese destul de bune.
CA: O și mai mare parte din timp o dedici
electrificării mașinilor și transportului prin Tesla.
Oare unul din motivele proiectului de tuneluri
e faptul că ai realizat
că într-o lume în care mașinile sunt electrice și autonome,
vor fi mai multe mașini în trafic, indiferent de oră, decât sunt în prezent?
EM: Da, exact.
Mulți oameni cred că atunci când mașinile vor fi autonome
ele vor merge mai repede și traficul se va elibera.
Într-o oarecare măsură e adevărat,
dar odată ce avem autonomie partajată, și va fi mai ieftin să mergi cu mașina,
și poți merge oriunde dorești,
va fi mai accesibil să mergi cu mașina decât cu autobuzul.
Va costa mai puțin decât un bilet de autobuz.
Se va conduce mult mai mult când vom avea autonomie partajată,
iar traficul va fi și mai aglomerat.
CA: Ai început Tesla cu scopul de a convinge lumea
că electrificarea e viitorul mașinilor
și acum câțiva ani lumea râdea de tine.
Acum nu mai e la fel.
EM: Bine.
(Râsete)
Nu știu. Nu știu.
CA: E adevărat că aproape fiecare producător de mașini
a anunțat planuri serioase de electrificare pe termen scurt și mediu?
EM: Da. Da.
Cred că aproape toți producătorii au un program pentru vehicule electrice.
Diferă între ei prin seriozitate.
Unii iau foarte în serios tranziția completă către vehicule electrice,
alții au doar un interes superficial.
Iar câțiva încă dezvoltă pile de combustie,
dar nu cred că o să mai dureze mult.
CA: Dar nu simți, Elon,
că ai putea deja să-ți declari victoria și să spui: „Am reușit.”?
Să lași lumea să continue electrificarea, iar tu să te concentrezi pe altceva?
EM: Da.
Intenționez să rămân cu Tesla cât de mult voi putea
și avem multe lucruri interesante care urmează să apară.
Desigur, Modelul 3 va apărea în curând.
Vom prezenta și camionul Tesla cu semiremorcă.
CA: Bine, vom ajunge și la asta.
Modelul 3 va ieși cândva prin iulie.
EM: Da, cel mai probabil producția va începe în iulie.
CA: Oau.
Unul din aspectele pentru care lumea e entuziasmată e că are pilot automat.
Ai publicat un videoclip acum ceva timp
ce arată cum funcționează tehnologia asta.
EM: Da.
CA: Desigur, Modelul S are deja pilot automat.
Ce vedem aici?
EM: Aici folosim doar camere și GPS.
Nu folosim LIDAR sau radar.
Folosim doar optica pasivă, adică ce folosește și un om.
Se poate circula pe toate drumurile cu optică pasivă sau camere,
iar odată ce reușești folosind camerele sau privirea,
autonomia e soluționată.
Dacă nu folosești privirea, nu-i soluționată.
De asta ne concentrăm așa mult să avem o rețea neurală vizuală
care să fie foarte eficientă în condiții de drum.
CA: Corect. Mulți aleg varianta LIDAR.
Tu vrei doar camere și radar, în mare.
EM: Poți fi supraom folosind doar camere.
Poți fi de zece ori mai bun decât un om, folosindu-le.
CA: Noile mașini vândute acum au opt camere încorporate.
Nu pot face încă ce ne-ai arătat.
Când vor putea face asta?
EM: Suntem pe cale să traversăm țara,
din LA la New York, până la sfârșitul anului, complet autonom.
CA: Bine, deci până la sfârșitul anului,
cineva va sta într-o Tesla fără să atingă volanul,
va introduce „New York” și gata?
EM: Da.
CA: Nu va trebui să atingă volanul... până la sfârșitul lui 2017?
EM: Da. În noiembrie sau decembrie anul acesta,
ar trebui să reușim să mergem dintr-o parcare din California
într-o parcare în New York,
fără să atingem nimic toată călătoria.
(Aplauze)
CA: Extraordinar.
Parțial, asta e posibil
datorită flotei Tesla care a mers pe aceste drumuri
și a acumulat multe informații despre sistemul național rutier.
EM: Da, ce e interesant,
sunt sigur că va reuși și dacă schimbăm ruta în mod dinamic.
E destul de ușor să se descurce bine pe un traseu anume,
dar ar trebui să poată merge foarte bine,
încât odată pe autostradă,
să circule pe orice rețea de autostrăzi, indiferent de țară.
Nu se limitează la LA-New York.
Putem schimba traseul, de exemplu, Seattle-Florida,
în aceași zi, în timp real.
Mergi din LA spre New York,
apoi schimbi ruta spre Toronto.
CA: Dacă lăsăm de-o parte reglementările pentru o clipă,
strict din punct de vedere tehnologic,
când va veni momentul când cineva va cumpăra una din mașinile tale,
își va putea lua mâinile de pe volan ca să se culce
și să se trezească la destinație?
Cât mai durează până putem face asta în siguranță?
EM: Cred că doi ani.
Problema nu e să o faci să funcționeze,
să spunem, în 99,9% din cazuri,
deoarece dacă o mașină face accident într-unul dintr-o mie de cazuri,
probabil încă nu te vei simți destul de confortabil încât să dormi.
N-ar trebui, cu siguranță.
(Râsete)
Nu va fi niciodată perfect.
Niciun sistem nu va fi perfect,
dar dacă spui poate așa:
„Mașina nu va face probabil accident în sute sau mii de vieți omenești”,
atunci oamenii vor spune: „Bine, dacă aș trăi o mie de vieți,
cel mai probabil nu voi face niciun accident”,
asta e probabil suficient.
CA: Pentru a dormi.
Cred că marea ta preocupare
e că oamenii vor fi prea repede tentați să creadă că e sigur
și vor fi niște incidente oribile ce vor încetini progresul.
EM: Cred că sistemul autonom va atenua cel puțin accidentul,
exceptând rarele situații.
Trebuie să înțelegem că siguranța vehiculelor înseamnă probabilitate.
Există oricând riscul ca un șofer să urce la volan
și să facă accident din vina sa.
Nu e niciodată zero.
Pentru autonomie esențial e cu cât trebuie să fie mai bună decât omul
până ne putem baza pe ea?
CA: Dar odată ce ai vehicule autonome sigure,
potențialul de a afecta o întreagă industrie e imens,
deoarece oamenii vor putea cumpăra o mașină
care te lasă la serviciu, apoi o lași să plece,
poate presta servicii de tip Uber,
câștigând astfel bani care pot acoperi chiar costul de leasing.
Deci e ca și cum ai lua-o gratis. E posibil?
EM: Da. Asta se va întâmpla cu siguranță.
Vor fi mașini autonome folosite în comun.
Cumperi o mașină și poți alege dacă vrei să o folosești doar tu,
dacă vrei să o folosească doar prietenii sau familia,
sau doar șoferii cu evaluare de cinci stele,
poți alege să o împarți doar uneori.
Asta se va întâmpla cu siguranță.
Întrebarea e când.
CA: Oau.
Ai pomenit camionul Semi
și cred că vrei să-l prezinți în septembrie,
dar mă întrebam dacă ne poți arăta ceva azi?
EM: Vă arăt o imagine de prezentare.
(Râsete)
Trăiește.
CA: Bine.
EM: De asta trebuie să fim extrem de prudenți cu autonomia.
Da...
(Râsete)
CA: Nu se vede prea mult,
dar nu pare un camion mic și prietenos.
Pare foarte dur.
Ce fel de camion e?
EM: E un camion de mare tonaj, de cursă lungă, cu semiremorcă.
Are cea mai mare capacitate de încărcare
și e pentru distanțe mari.
A fost conceput pentru a ușura sarcinile camioanelor de mare tonaj.
Și asta e ceva ce oamenilor li se pare imposibil acum.
Ei cred că nu are destulă putere sau rază de acoperire,
iar cu camionul Tesla
vrem să demonstrăm că un camion electric
poate întrece orice camion diesel.
Dacă ai face o competiție de remorcare,
camionul Tesla va învinge un camion diesel în pantă.
(Râsete)
(Aplauze)
CA: E foarte tare. Pe termen scurt, ele nu sunt autonome.
Vor fi camioane pe care șoferii vor vrea să le conducă.
EM: Da. Partea grozavă e că torsiunea curbei motorului electric e aplatizată
pe când la motoarele diesel sau cu ardere internă
torsiunea curbei arată ca un deal.
Deci va fi un camion foarte agil.
Îl poți conduce ca pe o mașină sport.
Nu are viteze. Are o singură treaptă.
CA: Se va face un film grozav cândva.
Nu știu cum va fi sau dacă se va sfârși bine,
dar va fi un film grozav.
(Râsete)
EM: E foarte ciudat să-l conduci.
Când am condus primul prototip a fost foarte ciudat,
faci ture și e așa de agil, dar ești într-un camion gigantic.
CA: Stai, deja ai condus prototipul?
EM: Da, l-am testat în parcare și-mi ziceam: ce nebunie.
CA: Deci există.
EM: Conduci un camion gigantic
și faci niște manevre nebunești.
CA: E tare. Bine, să trecem de la o imagine dură la una mai puțin așa.
Asta e o casă drăguță din serialul „Neveste disperate”, nu?
Ce se întâmplă aici?
EM: Ei bine, așa arată viitorul,
sau cum cred eu că vor evolua lucrurile.
Ai o mașină electrică pe alee.
Dacă priviți între mașina electrică și casă,
veți vedea trei baterii Powerwall,
iar acoperișul casei e solar.
E un acoperiș din sticlă solară.
CA: Bine.
EM: E o imagine reală... e casă reală falsă.
Aia e o casă reală falsă.
(Râsete)
CA: Deci, țiglele astea, unele au celule solare, pot...
EM: Da. Sunt țigle din sticlă solară,
și le poți modifica textura și culoarea
la un nivel foarte detaliat,
iar sticla are niște micro-fante,
astfel încât când privești acoperișul de la nivelul străzii
sau din apropierea străzii,
toate țiglele arată la fel,
indiferent dacă au o celulă solară încorporată sau nu.
Vezi o culoare uniformă
dacă privești de la nivelul solului.
Dacă ai privi din elicopter,
ai putea vedea prin sticlă și observa
că unele țigle au celule solare integrate, iar altele nu.
Dar nu de la nivelul străzii.
CA: Le pui unde e cel mai mult soare și asta le face foarte ieftine, nu?
Nu costă mai mult decât instalarea unor panouri solare.
EM: Da.
Suntem foarte încrezători că costul acoperișului
plus costul electricității...
Un acoperiș de sticlă va fi mai ieftin decât cel obișnuit
plus costul electricității.
Cu alte cuvinte,
are sens din punct de vedere financiar,
credem că va arăta grozav,
și va fi durabil.
Ne gândeam să punem garanția pe veșnicie,
dar oamenii se vor gândi că vorbim prostii,
dar de fapt asta e sticlă călită.
Cu mult după ce casa se va fi prăbușit
și n-a mai rămas nimic din ea,
țiglele de sticlă vor fi încă acolo.
(Aplauze)
CA: E tare.
Cred că vei începe asta peste câteva săptămâni
cu patru tipuri diferite de acoperiș.
EM: Da, începem inițial cu două tipuri,
iar următoarele două vor fi introduse la începutul anului viitor.
CA: Cât de mare e ambiția în acest caz?
Câte case crezi că vor avea acest tip de acoperiș?
EM: Cred că în cele din urmă
aproape toate casele vor avea un acoperiș solar.
Ideea e să iei în calcul intervalul,
care va fi de vreo 40-50 de ani.
În medie, un acoperiș e înlocuit la fiecare 20-25 de ani.
Nu începi să înlocuiești toate acoperișurile imediat.
Dar în cele din urmă,
peste 15 ani
va fi neobișnuit să ai un acoperiș care nu e solar.
CA: E un mod de gândire pe care oamenii nu-l înțeleg.
Din cauza scăderii costului energiei solare,
majoritatea caselor au destulă energie solară pe acoperiș
pentru a-și alimenta aproape toate nevoile.
Dacă ai putea capta energia asta,
ar acoperi aproape toate nevoile,
chiar te-ai putea deconecta de la rețea.
EM: Depinde unde locuiești și cât de mare e casa față de acoperiș
dar e rezonabil să zicem
că majoritatea caselor din SUA au acoperișul destul de mare
pentru a alimenta toate nevoile casei.
CA: Deci, ideea economică din spatele mașinii, camionului, a acestor case,
e scăderea prețului bateriilor litiu-ion,
pe care ai pariat enorm la Tesla.
În mare, asta e competența de bază.
Și ai decis că pentru...
...a-ți însuși acest avantaj,
trebuie să construiești cea mai mare fabrică din lume
pentru a dubla producția mondială de baterii litiu-ion.
Ce vedem aici?
EM: Da, asta e Gigafactory, măsura în care a progresat fabrica.
Se poate vedea în linii mari că are formă de diamant,
și când va fi terminată, va arăta ca un diamant uriaș
sau cel puțin asta e ideea.
E orientată către nord. E un mic detaliu.
CA: Și va fi capabilă să producă cam o sută de gigawați-oră de baterii pe an.
EM: O sută de gigawați-oră. Probabil mai mult.
CA: Și produceți deja acum. EM: Da, sunt deja în producție.
CA: Ați postat acest videoclip. Ați mărit viteza?
EM: E versiunea încetinită.
(Râsete)
CA: Cât de repede merge de fapt?
EM: Când merge la viteza maximă,
nu poți vedea bateriile fără stroboscop.
E foarte neclar.
(Râsete)
CA: Una din ideile tale de bază despre ce înseamnă un viitor interesant
e că nu ne vom mai simți vinovați când vine vorba de energie.
Ajută-ne să ne imaginăm asta.
Câte Gigafactory ne trebuie ca să facem asta?
EM: Cam o sută, aproximativ.
Nu sunt zece, nici o mie.
Cel mai probabil o sută.
CA: Mi se pare incredibil
că-ți poți imagina ce e necesar
pentru a scoate lumea din era combustibililor.
Tu construiești una, costă cinci miliarde de dolari,
poate următoarea va fi între cinci și zece miliarde de dolari.
E grozav că-ți poți imagina proiectul ăsta.
Vrei să anunți la Tesla cel puțin încă două fabrici anul ăsta.
EM: Cred că vom anunța amplasarea
pentru două sau patru Gigafactory spre sfârșitul anului.
Probabil patru.
CA: Oau.
(Aplauze)
Nu vrei ne spui mai multe?
Cam pe unde, continentul?
Ne poți refuza.
EM: Vrem să ne adresăm unei piețe globale.
CA: Bine.
(Râsete)
În regulă.
Cred că ar trebui să vorbim despre...
De fapt, încă ceva.
Îți voi pune o întrebare legată de politică, doar una.
M-am cam săturat de politică, dar vreau să te întreb asta.
Ești în consiliul unui tip...
EM: Cine?
CA: ...care spune că nu crede în schimbarea climatică,
și sunt mulți care cred că n-ar trebui să faci asta.
Le-ar plăcea să te distanțezi.
Ce le-ai răspunde?
EM: În primul rând,
sunt doar în două consilii consultative
unde cer pe rând opinia celor din sală despre anumite lucruri.
Avem o întâlnire la o lună sau două.
Asta e toată contribuția mea.
Dar cred că atât timp cât sunt oameni în sală
care susțin acțiunile de combatere a schimbărilor climatice,
sau a problemelor sociale...
Am folosit întâlnirile de până acum
pentru a discuta în favoarea imigrației și a schimbării climatice.
(Aplauze)
Și dacă n-aș fi făcut asta,
asta nu era în planul inițial.
Probabil nu se va întâmpla nimic, dar măcar cuvintele au fost rostite.
CA: Bine.
(Aplauze)
Să vorbim despre SpaceX și Marte.
Ultima dată când ai fost aici
ai vorbit despre un vis incredibil de ambițios,
de a construi rachete care să fie reutilizabile.
Și ai reușit.
EM: În final, da. A durat mult timp.
CA: La ce ne uităm aici?
EM: E treapta întâi a unei rachete
care se întoarce din spațiu cu viteză foarte mare.
Tocmai s-a desprins de treapta a doua cu viteză hipersonică.
Cred că avea viteza Mach 7, cât atinge la maxim.
(Aplauze)
CA: Era viteza mărită?
EM: E versiunea încetinită.
(Râsete)
CA: Credeam că era cea rapidă.
Dar e incredibil,
iar multe nu au reușit
până ai înțeles cum trebuie să procedezi,
dar ai făcut asta de 5-6 ori până acum, nu?
EM: Suntem la a opta sau a noua reușită.
CA: Și ai refolosit o rachetă pentru prima dată.
EM: Am aterizat treapta întâi a rachetei,
apoi am pregătit-o pentru zbor și a zburat iar.
E prima reutilizare a unei rachete orbitale,
la care reutilizarea e relevantă.
E important să înțelegem că reutilizarea e relevantă
doar dacă e rapidă și totală.
La fel ca în cazul unui avion sau al unei mașini,
reutilizarea e rapidă și totală.
Nu trimiți avionul la Boeing între zboruri.
CA: Corect. Asta-ți permite să visezi la ideea ambițioasă
de a trimite mulți, mulți oameni pe Marte
în 10-20 de ani, cred.
EM: Da.
CA: Și ai proiectat o rachetă imensă pentru asta.
Ajută-ne să înțelegem proporția ei.
EM: Se poate vedea că aceea e o persoană.
Și asta e racheta.
(Râsete)
CA: Dacă ar fi un zgârie-nori,
ar avea 40 de etaje?
EM: Probabil puțin mai mult.
Forța de propulsie a acesteia e...
Configurația ei e de patru ori mai puternică decât a lui Saturn V.
CA: De patru ori mai puternică decât cea mai puternică rachetă creată vreodată?
EM: Da, da.
CA: Foarte comun. EM: Da.
(Râsete)
În unități Boeing 747, care are o forță de 100 de kilotone,
pentru fiecare patru mii de kilotone
ai nevoie de 40 de avioane 747.
Deci va avea forța a 120 de avioane Boeing 747, cu motoarele la maximum.
CA: Chiar și cu un vehicul construit pentru a scăpa de gravitația Pământului,
cred că mi-ai spus data trecută
că ar putea duce un avion 747 complet încărcat,
oameni, încărcătură, tot,
pe orbită.
EM: Exact. Poate lua un avion 747 încărcat la maximum,
cu maximum de pasageri, combustibil, bagaje...
asta poate lua ca încărcătură.
CA: Bazându-te pe asta,
ai prezentat recent acest sistem interplanetar de transport
care e imaginat în acest fel.
Crezi că asta se va întâmpla în 30, 20 de ani?
Când se vor putea îmbarca oameni în rachetă?
EM: Cred că în 8-10 ani.
Spre asta aspirăm.
Ținta noastră internă e și mai agresivă, dar cred...
(Râsete)
CA: Bine.
EM: Racheta asta pare foarte mare
și chiar este, comparativ cu altele,
dar cred că viitoarele nave spațiale
o vor face să pară ca o barcă cu vâsle.
Rachetele viitorului vor fi cu adevărat enorme.
CA: Dar de ce, Elon?
De ce trebuie să construim pe Marte un oraș de un milion de oameni?
Și asta în timpul vieții tale.
Asta ai spus că ți-ar plăcea să realizezi, nu?
EM: Cred că e important să avem
un viitor care te inspiră și e interesant.
Cred că trebuie să ai niște motive
pentru care te trezești dimineața și-ți dorești să trăiești.
De ce vrei să trăiești?
Care e scopul? Ce te inspiră?
Ce-ți place legat de viitor?
Iar dacă nu ajungem acolo,
dacă viitorul nu înseamnă să fim printre stele,
să fim o specie multi-planetară,
cred că va fi foarte deprimant
dacă nu ăsta e viitorul pe care-l vom avea.
(Aplauze)
CA: Oamenilor li se pare o alegere,
că se întâmplă atâtea lucruri groaznice pe planetă,
de la climat, la sărăcie și altele.
Iar asta pare că ne distrage.
N-ar trebui să te gândești la asta.
Ar trebui să rezolvi problemele actuale.
Și ca să fim sinceri, ai făcut deja o treabă bună,
contribuind la energia sustenabilă.
Dar de ce să nu facem doar asta?
EM: Cred că...
Eu privesc viitorul prin intermediul probabilităților.
E ca un flux ramificat de probabilități
și sunt acțiuni pe care le putem lua care influențează acele probabilități
sau care accelerează ceva sau încetinesc altceva.
Aș putea introduce ceva nou în mulțimea probabilităților.
Sustenabilitatea energetică se va atinge oricum.
Dacă Tesla n-ar fi existat,
s-ar fi obținut de nevoie.
E tautologic.
Dacă n-ai energie sustenabilă, înseamnă că e nesustenabilă.
La un moment dat vei rămâne fără energie,
iar legile economiei vor conduce inevitabil civilizația
spre sustenabilitate energetică.
Valoare fundamentală a unei companii ca Tesla
e gradul în care accelerează începutul sustenabilității energetice,
mai rapid decât s-ar fi întâmplat în mod normal.
Când mă gândesc la aspectul pozitiv fundamental al unei companii ca Tesla,
aș zice, sper,
că dacă ar accelera progresul cu un deceniu, poate mai mult,
ar fi un lucru foarte bun.
Asta consider că ar fi
aspirația fundamentală a Tesla.
Să devenim o specie multi-planetară care explorează universul
nu e inevitabil.
E foarte important să înțelegem că nu e inevitabil.
Sustenabilitatea energetică cred că e în mare inevitabilă,
dar să călătorești prin spațiu cu siguranță nu e inevitabil.
Iar dacă observăm progresul din domeniul spațial,
în 1969 eram capabili să trimitem oameni pe lună.
1969.
Apoi am avut naveta spațială.
Ea putea doar să ducă oamenii pe orbita joasă a Pământului.
Apoi naveta spațială a fost retrasă
și Statele Unite nu mai puteau trimite pe nimeni pe orbită.
Deci acesta e tendința.
Tendința e în jos spre nimic.
Oamenii se înșeală când cred
că tehnologia se îmbunătățește de la sine.
Nu se îmbunătățește de la sine,
ci doar dacă o mulțime de oameni lucrează din greu să o facă mai bună,
însă cred că se degradează de la sine, de fapt.
De exemplu, marile civilizații, ca Egiptul Antic:
au construit piramidele,
dar au uitat cum să facă asta.
Apoi Imperiul Roman: au construit niște apeducte incredibile,
dar au uitat cum să facă asta.
CA: Elon, mi se pare,
ascultându-te și văzând tot ce ai făcut,
că ai o dublă motivație pentru toate,
care mi se pare foarte interesantă.
Prima e să lucrezi pentru binele omenirii pe termen lung.
Cealaltă e dorința de a face ceva captivant.
Iar deseori pare că ai nevoie de una pentru a o alimenta pe cealaltă.
Cu Tesla vrei să ai energie sustenabilă,
așa că ai făcut aceste mașini ultra atrăgătoare.
Energia solară, avem nevoie de asta,
așa că vom facem niște acoperișuri frumoase.
Nici n-am vorbit încă despre ultima noutate,
pentru care nu mai avem timp,
dar vrei să salvezi omenirea de inteligența artificială nocivă,
creând o interfață creier-computer
pentru a ne oferi memorie infinită, telepatie și altele.
Și despre Marte mi se pare că spui:
„Da, trebuie să salvăm omenirea
și să avem un plan de rezervă,
dar trebuie și să inspirăm umanitatea
și ăsta e un fel de a-o face.”
EM: Cred că valoarea frumuseții și a inspirației
e foarte puțin apreciată,
fără îndoială.
Dar vreau să fiu clar.
Nu încerc să fiu salvatorul nimănui.
Nu asta e...
Încerc doar să mă gândesc la viitor și să nu mă întristez.
(Aplauze)
CA: Frumos spus.
Cred că toată lumea e de acord
că nimic din acestea nu se va întâmpla inevitabil.
Faptul că în mintea ta visezi la aceste lucruri,
visezi niște lucruri la care nimeni altcineva n-ar îndrăzni să viseze
sau nimeni n-ar fi capabil să viseze
la nivelul de complexitate la care o faci tu.
Iar faptul că o faci, Elon Musk, e un lucru cu adevărat remarcabil.
Mulțumim că ne ajuți să visăm ceva mai îndrăzneț.
EM: Dar îmi vei spune dacă vreodată încep să fiu cu adevărat nebun, da?
(Râsete)
CA: Mulțumim, Elon Musk. A fost cu adevărat fantastic.
A fost incredibil.
(Aplauze)