אסגרד, ממלכת הפלאות היתה המקום בו האלים הנורדים קבעו את ביתם.
שם, ההיכל הגדול של אודין, ולהאלה, התנשא מעל ההרים
וביפרוסט, גשר הקשת, היה מעוגן שם.
אבל למרות שממלכתם היתה נפלאה,
היא עמדה לא מוגנת מפני הענקים והטרולים של יוטונהיים,
שתעבו את האלים ורצו להשמיד אותם.
יום אחד כשתור, החזק באלים, נלחם באויבים האלה,
זר הופיע, רוכב על סוס אפור חזק.
האורח הציע לאלים הצעה מדהימה.
הוא יבנה להם את החומה הכי גדולה שהם אי פעם ראו,
גבוהה יותר מכדי שכל ענק יוכל לטפס עליה וחזקה יותר מכדי שכל טרול יוכל לשבור.
כל מה שהוא רצה בתמורה היה את ידה של האלה היפהפיה פריה לנישואין --
יחד עם השמש והירח מהשמים.
האלים הזדעזעו מההצעה ועמדו לשלוח אותו לדרכו.
אבל השובב לוקי העלה תוכנית.
הוא אמר לאלים שהם צריכים לקבל את ההצעה של הזר,
אבל להעמיד כאלה תנאים שהוא לא יצליח להשלים את החומה בזמן.
כך, הם לא יאבדו דבר, אבל ירויחו את בניית רוב החומה בחינם.
פריה לא אהבה את הרעיון,
אבל אודין והאלים האחרים היו משוכנעים
והגיעו להסכמה עם הבונה.
יהיה לו רק חורף אחד להשלים את הקיר.
אם חלק כלשהו יהיה לא גמור ביום הראשון של הקיץ,
הוא לא יקבל תשלום.
ולא תהיה לא שום עזרה מאף אחד אחר.
האלים חתמו על העסקה בשבועות
ונשבעו שהבונה לא יפגע באסגרד.
בבוקר הזר החל לחפור את היסודות בקצב מסחרר,
ובלילה הוא יצא להרים להשיג חומרי בניה.
אבל רק בבוקר לאחר מכן כשהם ראו אותו חוזר,
האלים החלו לדאוג.
כמו שהוסכם, אף אדם לא עזר לבונה.
אבל הסוס שלו סואדילפרי סחב משא אבנים כל כך גדול
שהוא השאיר שוחות באדמה מאחוריו.
החורף הגיע ועבר.
הזר המשיך לבנות, סואדילפרי המשיך למשוך,
ולא השלג או הגשם יכלו להאט את ההתקדמות שלהם.
עם רק עוד שלושה ימים לקיץ, החומה עמדה גבוהה ובלתי חדירה,
כשרק השער נותר לא בנוי.
מבוהלים, האלים הבינו שלא רק שהם יפסידו
את אלת הפוריות שלהם לעד,
אלא שבלי השמש והירח העולם ישקע לחשכת עד.
הם תהו למה הם עשו הימור כה מטופש --
ואז הם נזכרו בלוקי ובעצה הנוראית שלו.
לפתע, לוקי לא הרגיש כל כך חכם.
כל חבריו האלים איימו עליו במוות כואב מאד
אם הוא לא ימצא דרך למנוע מהבונה לקבל את שכרו.
אז לוקי הבטיח לטפל במצב, ורץ משם.
בחוץ, הלילה ירד,
והבונה התכונן לצאת להביא את המשא האחרון של האבנים.
אבל כשהוא קרא לסואדילפרי אליו, סוסה הופיעה בשדה.
היא היתה כל כך יפה שסואדילפרי התעלם מבעליו
והשתחרר מהמושכות שלו.
הבונה ניסה לתפוש אותו,
אבל הסוסה רצה עמוק לתוך העצים וסואדילפרי עקב אחריה.
הזר רתח מכעס.
הוא ידע שהאלים היו מאחורי זה והתעמת איתם:
לא עוד כבנאי נעים הליכות,
אלא בצורתו האמיתית כענק הרים מפחיד.
זו היתה טעות גדולה.
תור בדיוק חזר לאסגרד,
ועכשיו כשהאלים ידעו שענק היה ביניהם,
הם התעלמו מהשבועה שלהם.
התשלום היחיד שהבונה קיבל --
והדבר האחרון שאי פעם ראה --
היה ההנפה של הפטיש החזק של תור, מיולניר.
כשהניחו את האבן האחרונה בקיר, האלים חגגו את נצחונם.
עם זאת, לוקי לא היה ביניהם.
כמה חודשים עברו לפני שחזר לבסוף,
כשאחריו סייח אפור יפהפה בעל שמונה רגלים.
הסייח יגדל לסוס מדהים בשם סלייפניר
והפך לסוסו של אודין, סוס שיכול להשיג את הרוח עצמה.
אבל במקום שממנו הגיע היה משהו שלוקי העדיף לא לדבר עליו.