Erez Lieberman Aiden: Alle ved
at et billede siger mere end tusind ord
Men på Harvard
spurgte vi os selv, om det egentlig er sandt.
(Latter)
Så vi samlede et hold eksperter,
både fra Harvard, MIT,
The American Heritage Dictionary, The Encyclopedia Britannica
og sågar vores stolte sponsor...
The Google.
Og vi har funderet over dette
i cirka fire år.
Og vores konklusion er overraskende.
Mine damer og herrer, et billede siger ikke mere end tusind ord.
Det viste sig faktisk at nogle billeder
siger mere end 500 milliarder ord.
Jean-Baptiste Michel: Hvordan når vi denne konklusion?
Erez og jeg tænkte på, hvordan man
kunne få overblik over menneskets kultur og historie -
- og ændringen over tid.
Der skrevet så mange bøger gennem tiderne.
Så vi tænkte at man kan lære mest af alle disse bøger
ved at læse dem alle sammen.
Hvis der er en skala for, hvor fantastisk det er
må det selvfølgelig ligge meget, meget højt (Awesome).
Problemet er, at der også er en X-akse,
og det aksen for, om det også er praktisk.
Den er meget, meget lav.
(Bifald)
Folk bruger som regel en anden tilgang,
Man tager nogle få kilder og læser dem meget omhyggeligt.
Dette er meget praktisk, men ikke særlig fantastisk.
Det bedste må være
at nå til dette fantastiske men alligevel praktiske område.
Et firma på den anden side af floden - Google -
startede et digitaliseringsprojekt for nogle år siden
og det kan måske gøre denne tilgang mulig.
De har digitaliseret millioner af bøger.
Man kan således bruge computerbaserede metoder
til at læse alle bøgerne med et enkelt klik.
Det er meget praktisk og ekstremt fantastisk.
ELA: Nu skal I høre, hvor bøger stammer fra.
Der har altid eksisteret forfattere.
Disse forfattere har bestræbt sig på at skrive bøger.
Og det blev væsentligt nemmere
da trykpressen blev opfundet for nogle hundrede år siden.
Siden da, er det lykkedes forfattere
at udgive bøger
129 millioner gange.
Hvis disse bøger ikke er gået tabt for historien,
findes de på et bibliotek et sted,
og mange bøgerne er blevet taget fra hylderne
og er blevet digitaliseret af Google,
som til dato har scannet 15 millioner bøger.
Når Google digitaliserer en bog, får den et rigtig fint format.
Nu har vi både data og metada.
Vi har f.eks. oplysninger om, hvor den blev udgivet,
hvem forfatteren var, og hvornår den blev udgivet.
Og vi går gennem alle disse arkiver
og udelukker alle data, der ikke er af højeste kvalitet.
Det, der er tilbage, er en samling
på fem millioner bøger,
500 milliarder ord,
en tegnstreng, der er tusind gange længere
end menneskets arvemasse.
Hvis teksten blev skrevet ud,
ville den nå herfra til månen og tilbage igen
10 gange!
- Et sandt brudstykke af vores kulturelle arvemasse.
Det vi gjorde,
da vi stod over for så vanvittige sammenligninger...
(Latter)
var, hvad enhver forskere med respekt for sig selv
ville have gjort.
Vi gjorde som i tegneserien XKCD,
og sagde "Gør plads!
Vi prøver med videnskab".
(Latter)
JM: Først tænkte vi selvfølgelig,
"Vi gør bare data tilgængelige,
så andre kan bruge videnskab på dem."
Nu tænker vi "Hvilke data kan vi lægge ud?"
Egentlig vil vi gerne tage bøgerne
og lægge teksten fra alle fem millioner bøger ud.
Men Google - og særligt Jon Orwant -
fortalte om en ligning, vi skulle lære.
Vi har altså fem millioner forfattere
altså fem millioner, der gerne vil sagsøge os.
Så selvom det ville være virkelig, virkelig fantastisk,
ville det også være helt ekstremt upraktisk.
(Latter)
Igen lod vi os overtale
og fulgte den praktiske tilgang, der var lidt mindre fantastisk.
I stedet for at lægge den fulde tekst ud ville vi
gøre statistikker om bøgerne tilgængelige.
Et eksempel er "A gleam of happiness" - Et glimpt af lykke
Det er fire ord - det vi kalder et fire-gram
Vi vil nu fortælle jer, hvor mange gange et bestemt fire-gram
optrådte i bøger i 1801, 1802, 1803,
og helt op til 2008
Det giver os en tidsserie, der viser hvor hyppigt
denne ene sætning er blevet brugt over tid.
Det gør vi for alle ord og udtryk i disse bøger.
Det giver os en stor tabel med to milliarder linjer
som viser hvordan kulturen har ændret sig.
ELA: Disse to milliarder linjer
som vi kalder to milliarder n-grammer...
Hvad fortæller de os?
De enkelte n-grammer måler kulturelle tendenser.
Lad mig give et eksempel.
Jeg vil sige, at jeg trives,
i morgen siger jeg så, hvor godt jeg havde det.
Jeg ville sige "I går trivedes (throve) jeg".
Man kan også bruge "thrived" i stedet for "throve".
Hvilket af de to ord skal jeg bruge?
Hvor skulle jeg vide det fra?
Indtil for seks måneder siden
var den anerkendte metode på dette område
at du f.eks. kunne få fat i
denne psykolog med lækkert hår
og spørge ham:
"Steve, du er ekspert i uregelmæssige verber.
Hvad skal jeg gøre?"
Og han ville sige: "De fleste mennesker bruger "thrived"
men nogle siger "throve".
Og du vidste også - mere eller mindre -
at hvis du gik 200 år tilbage i tiden
og spurgte denne statsmand med ligeså lækkert hår:
(Latter)
"Tom, hvad ville du sige?"
Han ville sige: "På min tid brugte de fleste "throve,
mens andre brugte "thrived".
Så nu vil jeg bare vise jer rå data.
To rækker i denne tabel ud af to millarder poster.
Den viser hyppigheden pr. år
af "thrived" og "throve" over tid.
Det her er kun to
ud af to milliarder rækker.
Så hele datasættet
er en milliard gange mere fantastisk end dette slide.
(Latter)
(Bifald)
JM: Der er jo mange andre billeder, der siger mere end 500 milliarder ord.
For eksempel dette.
Hvis vi bare ser på influenza,
vil I se høje udslag på de tidspunkter, hvor I vidste
at der var store globale influenzaepidemier.
ELA: Hvis du ikke er overbevist,
stiger vandstanden i havene -
det gør CO2-indholdet i atmosfæren og den globale temperatur også.
JM: Prøv også at kaste et blik på dette n-gram,
og det fortæller Nietzsche, at Gud ikke er død,
selvom du måske også synes, han har brug for en bedre ///presseagent.
(Latter)
ELA: Man kan få nogle ret abstrakte begreber med disse ting.
Lad mig f.eks. fortælle jer historien
om året 1950.
I den største del af vores historie
har ingen interesseret sig en pind for 1950.
I 1700 og 1800 og 1900
var ingen interesseret.
Op gennem 30'erne og 40'erne
var ingen interesseret.
Pludselig, midt i 40'erne,
blev der hvisket i krogene.
Folk indså at 1950 var noget, der ville ske,
og det kunne være noget stort.
(Latter)
Men det der gjorde folk allermest interesseret i 1950
var året 1950.
(Latter)
Folk var som besat.
De kunne ikke lade være med at tale
om alt det, de lavede i 1950,
alt det de planlagde at skulle gøre i 1950,
og alle drømmene om, hvad de ville opnå i 1950.
Faktisk var 1950 så fascinerende
at folk i flere år efter
bare blev ved med at tale om alle de utrolige ting, der skete -
i 1951, 1952 og 1953.
Omsider i 1954
var der en der vågnede op og indså
at 1950 var blevet noget passé.
(Latter)
Og uden videre sprang boblen.
(Latter)
Og historien om 1950
er historien om alle de år, vi har registreret,
med et lille tvist, fordi vi nu har disse fine grafer.
Og fordi vi har disse fine grafer, kan vi nu måle ting.
Vi kan sige "Hvor hurtigt springer boblen?"
Og de viser sig, at vi kan måle dette meget præcist.
Der blev udledt ligninger, og der opstillet grafer,
og nettoresultatet er
at det viser sig, at boblen springer hurtigere og hurtigere
for hvert år der går.
Vi mister interessen for fortiden hurtigere.
JM: Og nu et godt karrieretip:
For de af jer, der vil være berømte,
kan vi lære af de 25 mest berømte politiske personligheder,
forfattere, skuespillere osv.
Så hvis du vil være berømt tidligt, skal du være skuespiller,
fordi berømmelsen så begynder at stige, nrå du er sidst i 20'erne –
Du er stadig ung, og det er virkelig skønt.
Men hvis du kan vente lidt, skal du blive forfatter,
fordi så opnår meget stor berømmelse,
som f.eks. Mark Twain: Ekstremt berømt.
Men hvis du vil helt til toppen,
skal du udskyde den tilfredsstillelse, det er
at blive berømt - og selvfølgelig blive politiker.
Her vil du blive berømt, når du er i slutningen af 50'erne,
og blive meget, meget berømt derefter.
Videnskabsfolk plejer også at blive berømte, når de er meget ældre.
For eksempel biologer og fysikere
bliver næsten ligeså berømte som skuespillere.
En fejl, du ikke skal begå, er at blive matematiker.
(Latter)
Hvis du gør det,
tænker du måske "Herligt! Jeg leverer mit bedste arbejde, når jeg er i 20'erne"
Men tænk engang... stort set ingen lægger mærke til det.
(Latter)
ELA: Der er mere nøgterne observationer
blandt n-grammerne.
Her er f.eks. Marc Chagalls livsforløb,
som kunster født i 1887.
Og dette ligner det normale forløb for en berømt person.
Han bliver mere og mere berømt,
bare ikke hvis vi ser på tysk.
På tysk ser vi noget ganske bizart,
noget man stort set aldrig ser,
og det er, at han bliver ekstremt berømt
hvorefter berømmelsen falder brat
og er på nulpunktet mellem 1933 og 1945,
hvorefter berømmelsen vender tilbage.
Og de vi selvfølgelig kan se
er at Marc Chagall var jødisk kunstner
i nazi-Tyskland
Disse signaler
er faktisk så stærk,
at vi ikke behøver at vide, at en person er blevet censureret.
Vi kan faktisk regne det ud
ved hjælp af meget grundlæggende behandling af signalerne.
Her er en simpel måde at gøre det på.
Det er rimeligt at forvente
at en persons berømmelse i en given periode
vil være nogenlunde gennemsnittet af berømmelsen før
og berømmelsen efter perioden.
Så det er nogenlunde, det vi forventer.
Og vi sammenligner med den berømmelse, vi kan aflæse.
Og så dividerer vi bare den ene med den anden
så vi får noget, vi kalder et undertrykkelsesindeks.
Hvis undertrykkelsesindekset er meget, meget, meget lavt,
er der stor sandsynlighed for at du er undertrykt.
Hvis det er meget højt, får du måske hjælp af propaganda.
JM: Nu kan man faktisk se på
fordelingen af undertrykkelsesindekser over hele populationer.
For eksempel her:
Dette undertrykkelsesindeks er for 5.000 personer
taget fra engelske bøger uden nogen kendt undertrykkelse.
Det ville være på denne måde, tæt centreret om ét.
Det man kan aflæse, er grundlæggende som forventet.
Dette er fordelingen, som den ses i Tyskland.
Meget anderledes... den er forskudt til venstre.
Folk talte dobbelt så lidt om det, som de burde.
Men vigtigere er, at fordelingen er meget bredere.
Der er mange personer, der ender ude til venstre i fordelingen,
som der bliver talt 10 gange så lidt om, som der burde.
Men der er også personer ude til højre,
som synes at være hjulpet af propaganda.
Dette er kendetegnende for censur i bogregisteret.
ELA: Denne metode
kalder vi "culturomics".
Det er lidt ligesom genforskning
Genomics - genforskning - er et nærbillede af biologi
hvor man ser på sekvenser af baser i arvemassen.
Culturomics minder om dette.
Det er en analyse af en kæmpe samling data
anvendt på studiet af menneskets kultur.
I stedet for at bruge arvemassen som perspektiv,
bruges digitaliserede stykker af historisk materiale.
Det gode ved culturomics er
at alle kan gøre det.
Hvorfor kan alle gøre det?
Alle kan gøre det, fordi disse tre herrer,
Jon Orwant, Matt Gray og Will Brockman hos Google,
så prototypen af Ngram Viewer,
og sagde, "Det er så sjovt,
at vi må gøre det tilgængeligt for alle."
På nøjagtig de to uger inden offentliggørelsen af vores rapport
kodede de en version af Ngram Viewer til almen brug.
Du kan så skrive et vilkårligt ord, du er interesseret i
og straks se det tilhørende n-gram,
og du kan gennemse eksempler på alle bøger
som dit n-gram optræder i.
Dette blev brugt over en million gang første dag,
og dette er den bedste af alle søgninger.
Så folk ønsker at yde deres bedste.
Men i det 18. årh. var folk ligeglade med alt det.
De ville ikke gøre bedste, de ville være "beft".
Dette var selvfølgelig bare en fejl.
Man stræbte ikke efter middelmådighed,
men tidligere skrev man S anderledes, nærmest som et f.
Det opdagede Google selvfølgelig ikke dengang,
så vi skrev det i den videnskabelige artikel.
Dette minder os om, at
selvom det er rigtig sjovt,
at fortolke disse grafer, skal man være forsigtig
og overholde de videnskabelige standarder.
Folk har brugt dette til mange sjove formål.
(Latter)
Vi behøver faktisk ikke tale,
vi viser bare alle slides og tier stille.
Denne person var interesseret i frustrationens historie.
Der er forskellige typer frustration.
Hvis slår tåen, er der ét A i "argh".
Hvis Jorden udslettes af Vogonerne
for at gøre plads til en intergalaktisk ekspresrute,
er det et "aaaaaaaargh" med otte A'er.
Personen undersøger alle udgaver af "argh"
fra ét til otte A'er.
Og det viser sig
at de mindst hyppige "argh" vedrører
vedrører ting, der er mere frustrerende
men sjovt nok ikke i de tidlige 80'ere.
Vi tror det kan være noget med Reagan.
(Latter)
Disse data kan bruges til mange ting,
men grundlaget er, at historien bliver digitaliseret.
Google er begyndt at digitalisere 15 millioner bøger.
Det er 12 % af alle bøger, der er udgivet.
Det er en god klump af menneskets kultur.
Kultur er meget mere: manuskripter, aviser
noget er ikke tekst, f.eks. kunst og malerier.
Disse vil alle findes på vores computere,
på computere i hele verden.
Og når det sker, ændrer det den måde
vi forstår vores fortid, vores nutid og menneskets kultur.
Mange tak.
(Bifald)