Šie ekonomikai ir drūmi laiki,
dārgie TEDeri, patiesi grūti laiki.
Tāpēc es vēlētos jūs uzmundrināt
ar vienu no dižākajiem, lai gan daudziem nezināmu
pēdējo 20 gadu
komerciālās veiksmes stāstiem.
Kuru pat savā veidā var salīdzināt
ar Microsoft vai Google sasniegto.
Tā ir nozare, kas pretojas pašreizējai ekonomiskajai krīzei,
un dara to aukstasinīgi.
Es runāju par organizēto noziedzību.
Organizētā noziedzība ir pastāvējusi
ļoti ilgu laiku.
Tie patiesi ir viedi vārdi.
Taču pēdējās divas desmitgades
tā ir pieredzējusi nepiedzīvoti lielu uzplaukumu,
nu aizņemot aptuveni 15 procentus
pasaules IKP.
Man to patīk dēvēt par Globālo ēnu ekonomiku
vai vienkārši McMafia.
Kas tad izraisīja šo neparasti lielo pieaugumu
starpvalstu noziedzībā?
Protams, pie vainas ir globalizācija,
tehnoloģijas, sakari un viss pārējais,
par ko mēs parunāsim nedaudz vēlāk.
Taču vispirms es gribētu atgriezties
pie šī notikuma:
Komunisma sabrukuma.
Svarīgs brīdis visas Austrumeiropas
pēckara vēsturē.
Tagad ir pēdējais laiks visu atklāt.
Šis notikums man personīgi daudz ko nozīmēja.
Savos pusaudža gados es biju sācis slepeni ievest grāmatas
gar Dzelzs priekškaru Austrumeiropas
demokrātiskajām opozīcijas grupām
kā Polijas „Solidaritāte”.
Tad es sāku rakstīt par Austrumeiropu,
un ar laiku kļuvu par BBC galveno šī apgabala korespondentu.
Tas viss notika 1989. gadā.
425 miljoniem cilvēku
beidzot iegūstot tiesības
pašiem izvēlēties savas valdības,
es biju ekstāzē.
Taču es arī biju nedaudz noraizējies
par dažām nejaukām lietām,
kas uzglūnēja aiz stūra.
Nepagāja ilgs laiks, kad, piemēram,
Dienvidslāvijā
savu asiņaino galvu pabāza
etniskais nacionālisms.
Juceklī
un eiforijā,
man bija vajadzīgs kāds laiciņš, lai saprastu,
ka daļa cilvēku, kuriem Austrumeiropā bija vara
vēl pirms 1989. gada,
to saglabāja arī pēc revolūcijām.
Piemēram, cilvēki, kā viņš.
Taču bija arī cilvēki, kuriem bija nejauša,
tomēr nozīmīga loma Austrumeiropas notikumos.
Piemēram šis cilvēks. Atceraties viņus?
Agrāk viņi katrus četrus gadus Olimpiskajās spēlēs
ieguva zelta medaļas svarcelšanā un cīņas sportā.
Viņi bija lielas komunisma slavenības,
kam līdzi nāca grezns dzīvesveids.
Viņi dabūju lielus dzīvokļus pilsētas centrā,
seksu, kad vien to vēlējās.
Kā arī viņi varēja brīvi doties uz rietumiem,
kas tolaik bija liela greznība.
Tas var skanēt pārsteidzoši, taču viņiem bija nozīmīga loma
Austrumeiropas
tirgus ekonomikas izveidē.
Vai arī kā man tīk viņus dēvēt,
par kapitālisma dzimšanas vecmātēm.
Lūk, tie paši svarcēlāji
pēc viņu 1989. gada pārvērtībām.
Bulgārijā,
šo fotogrāfiju uzņēma Bulgārijā,
kad komunisms jau bija sagruvis visā Austrumeiropā,
jāsaka, ka tas nebija vien komunisms
kopā ar to sabruka arī vesela valsts.
Tas nozīmē, ka policija nestrādāja.
Tiesu sistēma kārtīgi nedarbojās.
Ko gan uzņēmējs jaunajā drosmīgajā Austrumeiropas
kapitālisma pasaulē varēja darīt,
lai būtu drošs, ka visas viņa vienošanās tiktu ievērotas?
Nu, viņš visdrīzāk griezās pie cilvēkiem, ko ikdienā pieminēja
sociologi un privatizētās likumsargājošās aģentūras.
Mēs viņus saucam par mafiju.
Bulgārijā no 1989. līdz 1991. gadam
mafijai drīz vien pievienojās
14 tūkstoši cilvēku, kuri zaudēja savus darbus
apsardzes dienestos.
Valstij brūkot,
un līdz ar to pa pieskari aizejot arī tās tautsaimniecībai,
pēdējais, ko jūs gribētu redzēt nonākam darba tirgū, ir
14 tūkstoši vīriešu un sieviešu, kuru pamatprasmes
ir apsardzes nozarē,
sāk slepus veidot pagrīdes tīklus,
un nogalināt cilvēkus.
Bet tieši tas notika visā Austrumeiropā.
Deviņdesmitajos
es galvenokārt rakstīju par
drausmīgo Dienvidslāvijas konfliktu.
Es nevarēju nepamanīt,
ka cilvēki, kas veica šīs atbaidošās zvērības,
pusmilitārās organizācijas,
bija tie paši cilvēki, kas vadīja
organizētās noziedzības sindikātus.
Tas man lika saprast, ka aiz šīs vardarbības
slēpjas vesels noziedzības tīkls.
Tā nu es ceļoju pa pasauli,
pētot šo vispasaules noziedzības pagrīdi,
runājot ar policistiem,
upuriem un nelikumīgo preču
un pakalpojumu lietotājiem.
Tomēr pats galvenais, runājot ar pašiem gangsteriem.
Šajā ziņā Balkāni bija lieliska vieta, kur sākt.
Kādēļ? Tādēļ,
ka tur bija vislielākās grūtības ar likuma un kārtības uzturēšanu.
Bet, kā jau tiek teikts mazumtirdzniecībā,
galvenais ir vieta, vieta, vieta.
Sava pētījuma sākumā es pamanīju,
ka Balkāni bija pārvērtušies par milzīgu
pasaules nelegālo preču un pakalpojumu tranzītzonu.
Heroīns, kokaīns,
prostitūcijā ievilktas sievietes
un vērtīgi minerāli.
Kur tas viss nonāca?
Eiropā Savienībā, kas
nule tik vien kā sāka gūtu labumu no globalizācijas,
pārvēršot to par
pārpilnāko patēriņa tirgu vēsturē.
Kurā ar laiku dzīvoja 500 miljoni cilvēku.
Vērā ņemamai daļai
no šiem 500 miljoniem cilvēku
patīk tērēt savu brīvo laiku un naudu
guļot ar prostitūtām,
atmetot tām 50 eiro banknotes
un nodarbinot nelegālo migrantu darbaspēku.
Organizētā noziedzība globalizētajā pasaulē
darbojas tāpat kā jebkurš cits uzņēmums.
Tai ir ražošanas reģioni
kā Afganistāna un Kolumbija.
Tai ir izplatīšanas reģioni
kā Meksika un Balkāni.
Un vēl tai, protams, ir patēriņa reģioni
kā Eiropas Savienība, Japāna
un, protams, Amerikas Savienotās Valstis.
Ražošanas un izplatīšanas reģioni
parasti atrodas attīstības valstīs.
Tos parasti apdraud drausmīga vardarbība
un asinsizliešana.
Par piemēru paņemsim Meksiku.
Pēdējos 18 mēnešos no kokaīna tirdzniecības sekām
tur ir gājuši bojā seši tūkstoši cilvēku.
Bet kā ir ar Kongo Demokrātisko Republiku?
Tur kopš 1998. gada ir gājuši bojā pieci miljoni cilvēku.
Tas nav konflikts, par ko varētu daudz lasīt avīzēs.
Lai gan tas ir lielākais šīs planētas konflikts
kopš Otrā pasaules kara.
Un kādēļ tā? Tādēļ, ka mafija visā pasaulē
sadarbojas ar vietējiem pusmilitāriķiem,
lai sagrābtu stratēģiski svarīgu
minerālu ieguvi
konkrētajā reģionā.
2000. gadā 80 procentus pasaules kolumbīta-tantalīna
ieguva
Kongo Demokrātiskās Republikas austrumu mirušo laukos.
Mūsdienās kolumbītu-tantalīnu var atrast teju katrā mobilajā telefonā,
klēpjdatorā
un spēļu konsolē.
Kongo militāristi to pārdeva mafijai
apmaiņā pret ieročiem,
un mafija tad to tālāk pārdeva Rietumu tirgū.
Tieši šī Rietumu vēlme
patērēt
ir starptautiskās
organizētās noziedzības galvenais dzinulis.
Parādīšu jums darbībā dažus no maniem draugiem,
kurus nofilmējusi Itālijas policija,
tiem mēģinot nelikumīgi ievest cigaretes.
Tikko no rūpnīcas iznākušas cigaretes ir ļoti lētas.
Tad Eiropas Savienība tās apliek ar lielākajiem nodokļiem pasaulē.
Tāpēc, ja tās var iešmaukt E.S.,
var nopelnīt ļoti prāvu summiņu.
Es jums to rādu, lai jūs redzētu,
kāda veida resursi var būt pieejami šādiem grupējumiem.
Jauna šāda laiva maksā miljonu eiro.
Eiropas ūdeņos tas ir ātrākais transportlīdzeklis.
Kopš 1994. gada, jau septiņus gadus
20 šādas laivas
katru nakti dodas pāri Adrijas jūrai
no Melnkalnes uz Itāliju.
Apvienotajā Karalistē vien zaudējumi
no to nelegāli ievesto produktu tirdzniecības bija astoņi miljardi dolāru.
Taču tā vietā nauda tika izmantota, lai nodrošinātu karadarbību Dienvidslāvijā
un piepildītu negodīgu cilvēku kabatas.
Tajā laikā, kad tas sākās, Itālijas policijai
bija tikai 2 laivas, kuras varēja pārvietoties ar līdzvērtīgu ātrumu.
Tas ir ļoti svarīgi, jo vienīgais veids, kā viņus noķert,
bija tad, ja viņiem izbeidzās degviela.
Dažreiz pat noziedznieki līdzi veda
prostitūcijā ievilktas sieviete,
un ja iejaucās policija, viņi šis sievietes
iesvieda jūrā,
lai policijai, tā vietā, lai ķertu ļaundarus,
vajadzētu tās glābt no noslīkšanas.
Es jums to stāstīju, lai parādītu
cik laivu un kuģu nepieciešams,
lai noķertu vienu no viņu laivām.
Atbilde ir sešas.
Atcerieties, ka tās bija 20 laivas, kas
katru nakti devās pāri
Adrijas jūrai.
Un ko viņi iesāka ar visu nopelnīto naudu?
Te mēs nonākam pie globalizācijas
un ne tikai tāpēc, ka tā pārkāpa visus starptautiskās tirdzniecības noteikumus.
Tā bija starptautisko finanšu tirgu liberalizācija.
Naudas atmazgātājiem tas
nudien visu atviegloja.
Pēdējās divas desmitgades ir bijušas nelikumīgās peļņas
zelta ēra.
1990. gados varēja novērot finanšu centru
sacenšanos savā starpā par savu biznesu.
Vienkārši nebija iedarbīga mehānisma,
kas novērstu naudas atmazgāšanu.
Daudzas bankas bija arī priecīgas
bez nekādiem liekiem jautājumiem
pieņemt naudas noguldījumus
no ļoti šaubīgiem avotiem.
Bet visa pamatā ir ārzonas banku tīkls.
Tā ir
svarīga daļa naudas atmazgāšanas uzvaras parādē.
Ja vēlaties kaut ko darīt pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas,
starpvalstu organizēto noziedzību un naudas atmazgāšanu,
jums no tās ir jāatbrīvojas.
Uz pozitīvākas nots, mums beidzot ir kāds Baltajā namā,
kurš pastāvīgi ir vērsis uzmanību
uz šīm postošajām organizācijām.
Ja kādam interesē mans viedoklis, manuprāt,
ir nepieciešama
jauna likumdošana, regulācija, efektīva regulācija.
Palūkosimies uz Bērniju Medofu,
kurš tagad savu atlikušo daļu dzīves pavadīs cietumā.
Bērnijs Medofs nozaga 65 miljardus dolāru.
Tas viņam garantē vietu gangsteru Olimpā kopā
ar kolumbiešu karteļiem,
un lielajiem krievu noziedzības sindikātiem.
Bet viņš ar to nodarbojās desmitiem gadu
pašā Volstrītas sirdī,
un neviena no likumsargājošajām iestādēm to neuzķēra.
Cik vēl Volstrītā ir tādu Medofu,
vai, piemēram, Londonā, kas
nodarbojas ar parastu ļaužu aptīrīšanu
un naudas atmazgāšanu?
Es jums pateikšu, viņu ir pietiekami daudz.
Tagad apskatīsim 101 starptautiskās organizētās noziedzības piemērus.
Tās būs narkotikas. Mūsu šī rīta otrā marihuānas audzētavas fotogrāfija.
Šo attēlu es uzņēmu
centrālajā Britu Kolumbijā.
Tās ir vienas no desmitiem tūkstošu
ģimenes rūpalām Britu Kolumbijā,
kuras veido vairāk nekā 5 procentus
no šī provinces IKP.
Karaliskās Kanādas jātnieku policijas
inspektors Braiens Kantera mani aizveda
uz austrumiem no Vankūveras esošo
pazemes noliktavu, lai es redzētu, kādas preces
KKJP regulāri
konfiscē kontrabandistiem, kas tās mēģina nogādāt
Amerikas Savienoto Valstu dienvidos,
kur, protams, ir neremdināms pieprasījums
pēc B.C. Bud, tā tas tiek saukts,
daļēji tāpēc, ka tas tiek reklamēts kā organisks,
un tādas lietas Kalifornijā tiek ātri vien izķertas.
(Smiekli)
(Aplausi)
Pat policijas darbība
patiesībā nevar iedragāt vai būtiski ietekmēt
lielo eksportētāju peļņu.
Kopš globalizācijas sākuma
vispasaules narkotiku tirgus ir kļuvis milzīgs.
Taču policijas spēkiem pieejamie līdzekļi
nav būtiski palielinājušies, reaģējot
uz šo pieaugumu.
Taču, tas viss drīz varētu mainīsies.
Tāpēc, ka pašlaik notiek kas ļoti dīvains.
ANO pirms kāda laika atzina,
tas bija pagājušajā mēnesī,
ka Kanāda ir kļuvusi par ekstazi un citu sintētisko narkotiku
produkcijas izplatīšanas un ražošanas galveno reģionu.
Interesanti, ka samazinās
heroīna un kokaīna tirgus daļa,
jo tabletes kļūst arvien labākas sava efekta radīšanā.
Tas maina spēles noteikumus,
jo pārvirza ražošanu no attīstības valstīm
uz Rietumu pasauli.
Tā notiekot, rodas tendence,
kuras mērķis ir nomākt mūsu Rietumu policijas rīcībspēju.
Manuprāt, sen jau bija laiks ļoti nopietni pārdomāt
politiku pret narkotikām, kura mums ir bijusi nemainīga
pēdējos 40 gadus.
Ekonomiskā lejupslīde.
Jāsaka, ka organizētā noziedzība jau ir
ļoti labi pielāgojusies lejupslīdei.
Nav brīnums, ka tā ir pasaules
visienesīgākā nozare.
Juridiski tai nav nekādu noteikumu.
Izņemot, protams, divi apdraudējumi:
varas iestāžu apcietināšana,
kas, atklāti sakot, ir mazākā no viņu bēdām,
un citu grupējumu konkurence,
proti, lode pierē.
Viņi ir nedaudz mainījuši savu darbības lauciņu.
Krīzes laikā cilvēki vairs nepīpē tik daudz kāsi un tik bieži
neapmeklē prostitūtas.
Tādēļ viņi ir ielauzušies
korporatīvajā noziedzībā,
visvairāk, divos sektoros,
un tās ir kontrabandas preces
un kibernoziedzība.
Tas ir noticis ārkārtīgi sekmīgi.
Es gribētu jūs iepazīstināt ar Pringla kungu.
Vai varbūt man būtu jāsauc viņu nedaudz precīzāk, par senjoru Pringlu.
Mani ar viņu iepazīstināja brazīliešu kibernoziedznieks.
Mēs sēdējām kopā mašīnā
Paulista avēnijā, Sanpaulu.
Pieslēdzām to manam klēpjdatoram,
un piecu minūšu laikā viņš jau bija ielauzies
lielas Brazīlijas bankas
drošības sistēmā.
Un tas neizskatījās nemaz tik grūti.
Patiesībā tas ir daudz vienkāršāk, jo
apbrīnojamākais ir tas, ka kibernoziedzībā
galvenā nav tehnoloģija.
Galvenais kibernoziedzībā ir tas, ko mēs saucam par sociālo inženieriju.
Vai tā tehniskais jēdziens,
katru minūti pa viena tādam piedzimst.
Jūs nespētu noticēt, cik viegli ir
pārliecināt cilvēkus darīt lietas ar saviem datoriem,
kas nav viņu interesēs.
Tas sākās gandrīz uzreiz,
tiklīdz kibernoziedzinieki atklāja, ka ātrākais ceļš,
ātrākais ceļš pie cilvēka maka, protams,
ir solot mīlestību un dzimumattiecības.
Pieņemu, ka daļa no jums atceras slaveno „I-Love-You“ datorvīrusu,
vienu no visu laiku veiksmīgākajiem vīrusiem.
Man paveicās, sākoties „ILOVEYOU“ datorvīrusa izplatībai.
Tāpēc, ka pirmais cilvēks, no kā es vēstuli saņēmu,
bija mana bijusī draudzene.
Viņa tajā laikā bija izrādījusi dažādas jūtas pret mani,
taču mīlestība nebija viena no tām.
(Smiekli)
Ieraugot šo vēstuli ieripojot manā iesūtnē,
es, ilgi nedomājot, to izdzēsu,
aiztaupot sev liekas galvassāpes.
Tāpēc uzmanieties no kibernoziedzības.
Viena lieta, ko mēs zinām, ko internets dara,
ir palīdzēšana šiem cilvēkiem.
Internets ir kā ods, kas pārnēsā malārijas parazītu,
kas inficē mūsu asinis un paēd
uz mūsu rēķina.
Artesunāts ir ļoti iedarbīgas zāles,
lai iznīcinātu šo parazītu tā infekcijas
sākuma posmā.
Taču pēdējā viena
vai divu gadu laikā Kambodžas zinātnieki ir atklājuši,
ka malārijas parazītam
sāk rasties pretestība pret šīm zālēm.
Viņuprāt, tā iemesls ir tas,
ka kambodžieši nevar atļauties nopirkt zāles veikalā,
tāpēc viņi tās iegādājas internetā.
Šo tablešu sastāvā ir zema deva
aktīvo sastāvdaļu.
Tāpēc arī parazīts
sāk pierast pie šīm zālēm un tam sāk veidoties pretestība.
Es to saku tādēļ,
ka mums ir jāapzinās,
ka organizētā noziedzība
ietekmē dažādas mūsu dzīves jomas.
Jums nav jāguļ ar prostitūtām
vai jālieto narkotikas,
lai saskartos ar organizēto noziedzību.
Tā ietekmē mūsu banku kontu saturu.
Tā ietekmē mūsu saziņu, pensijas fondus.
Tā pat ietekmē mūsu ēsto ēdienu
un mūsu valdību.
Tā vairs nav tikai
Palermo un Ņujormas sicīliešu problēma.
21. gadsimtā
ar gangsteriem nav nekāda romantika.
Tā ir varena nozare,
kas rada nestabilitāti un vardarbību,
lai kur tā dotos.
Tas ir milzīgs ekonomisks spēks
un mums tas ir jāuztver ļoti, ļoti nopietni.
Man ir bijis gods ar jums runāt.
Liels paldies.
(Aplausi)