תירס מהווה כיום יותר מעשירית מהיצור החקלאי הגלובלי.
לארצות הברית לבדה יש מספיק שדות תירס כדי לכסות את גרמניה.
אבל בעוד יבולים אחרים שאנחנו מגדלים מגיעים במגוון גדול,
יותר מ 99% מהתירס המתורבת הוא בדיוק מאותו סוג: דנט צהוב #2.
זה אומר שאנשים מגדלים יותר דנט צהוב #2
מכל צמח אחר על כדור הארץ.
אז איך היבול הבודד הזה של הצמח היחיד הזה
הפך להצלחה הכי גדולה של ההסטוריה החקלאית?
לפני כמעט 9000 שנה, תירס, שידוע גם כמייז,
בויית לראשונה מטאוסינטה, עשב שמקורו במסו אמריקה.
הזרעים הקשים כאבן של הטאוסינטה היו בקושי אכילים,
אבל הקליפה הסיבית יכולה להפוך לחומר מגוון.
במשך 4700 השנים הבאות, חוואים הירבו את הצמח ליבול בסיסי,
עם קלחים גדולים יותר וגרגרים אכילים.
כשתירס התפשט ברחבי האמריקות, הוא מילא תפקיד חשוב,
עם חברות ילידיות מרובות שהעריצו את "אם התירס"
כאלה שיצרה את החקלאות.
כשהארופאים הגיעו לראשונה לאמריקה, הם דחו את הצמח המוזר.
רבים אפילו האמינו שהוא היה המקור להבדלים פיזיים ותרבותיים
בינם לבין המסו אמריקאים.
עם זאת,
הנסיונות שלהם לתרבת יבולים ארופאים באדמה האמריקאית נכשלו במהרה,
והמתיישבים הוכרחו להרחיב את הדיאטה שלהם.
כשמצאו את התירס לטעמם, התירס חצה במהרה את האטלנטי,
שם היכולת שלו לגדול באקלימים מגוונים הפכה אותו ליבול פופולרי
בהרבה מדינות ארופאיות.
אבל ארצות הברית שרק הוקמה עדיין היתה בירת התירס של העולם.
בתחילת המאה ה 19, אזורים שונים ברחבי המדינה
יצרו זנים בגדלים וטעמים שונים.
עם זאת, ב 1850,
הסוגים השונים הוכחו כקשים לאריזה עבור מפעילי רכבות,
וקשים למכירה עבור סוחרים.
לשכות מסחר במרכזי רכבת כמו שיקגו עודדו חוואי תירס
לגדל יבול אחיד.
החלום הזה יתגשם לבסוף ביריד העולמי של 1893,
שם תירס דנט צהוב של ג'יימס ריד זכה בסרט הכחול.
במשך 50 השנים הבאות, תירס דנט צהוב סחף את האומה.
בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית של מלחמת העולם השניה,
קוצרים מכאניים הפכו לזמינים באופן נרחב.
זה אמר ששדה תירס שפעם הצריך יום שלם לקציר ידני
יכול להיאסף עכשיו בתוך 5 דקות.
טכנולוגיה אחרת מתקופת המלחמה, חומר הנפץ הכימי אמוניום ניטרט,
מצא גם הוא חיים חדשים בחווה.
עם הדשן הסינטטי החדש הזה,
חוואים יכלו לשתול שדות צפופים של תירס שנה אחרי שנה,
בלי הצורך להחליף יבולים ולשחזר את רמת החנקן באדמה.
בעוד ההתקדמויות האלו הפכו את התירס ליבול אטרקטיבי לחוואים אמריקאים,
המדיניות החקלאית האמריקאית הגבילה את הכמות שחוואים יכלו לגדל
כדי להבטיח מחיר מכירה גבוה.
אבל ב 1972, הנשיא ריצ'ארד ניקסון הסיר את ההגבלות
בעודו דן על מכירת תבואה מסיבית לברית המועצות,
עם הסכם הסחר החדש הזה וטכנולוגיה ממלחמת העולם השניה
יצור התירס התפוצץ לתופעה עולמית.
ההרים האלה של תירס נתנו השראה לאין ספור מתכוני תירס.
עמילן תירס יכול להיות בשימוש כדי לעבות כל דבר מדלק לדבק
או כשמעבדים אותו לממתיק זול שידוע כסירופ תירס עשיר בפרוקטוז.
תירס הפך במהרה לאחד ממזונות החיות הזולים בעולם.
זה אפשר יצור בשר זול,
שבתמורה מגדיל את הביקוש לבשר ותירס למאכל חיות.
היום, אנשים אוכלים רק 40% מכל התירס המתורבת,
בעוד 60% הנותרים תומכים בתעשיות מוצרים בעולם.
ועדיין ההתפשטות של יבול הפלא הזה הגיעה עם מחיר.
משאבי מים גלובליים מזוהמים בעודף אמוניום ניטרט משדות תירס.
תירס מהווה חלק גדול מפליטות הפחמן הדו חמצני הקשור לחקלאות,
בעיקר בגלל יצור הבשר הגדל שהוא מאפשר.
השימוש בסירופ תירס עשיר פרוקטוז אולי תורם לסוכרת והשמנה.
והעליה בחקלאות חד יבולית
השאירה את אספקת האוכל שלנו פגיעה למזיקים ופתוגנים --
וירוס בודד יכול להדביק את כל אספקת היבול הנפוץ הזה.
תירס הפך מעשב צפוף
לפריט חיוני בתעשיות העולמיות.
אבל רק הזמן יגיד אם הוא הוביל אותנו למבוך של חוסר קיימות.