(Acest discurs include conținut pentru adulți)
Acum șase ani,
am descoperit ceva ce oamenii de știință doresc să știe de ani buni.
Cum captezi atenția
unei camere pline de adolescenți extrem de plictisiți?
S-a dovedit că tot ce trebuie să faci e să menționezi cuvântul pornografie.
(Râsete)
Permiteți-mi să vă spun cum am aflat prima dată asta.
În 2012, stăteam într-o cameră aglomerată plină de elevi de liceu
care participau la un program extrașcolar în Boston.
Și treaba mea, ca oratorul invitat al zilei,
a fost să-i inspir să se gândească la cât de interesant
ar fi să aibă o carieră în domeniul sănătății publice.
Problema a fost
că în timp ce le priveam fețele
am putut să văd că priveau în gol
și că le pierdeam atenția.
Nici nu a contat că am purtat
ceea ce credeam că este ținuta mea interesantă în acea zi.
Tocmai îmi pierdeam publicul.
Atunci, unul dintre cei doi adulți care au lucrat pentru program a spus:
„Nu faci cercetări despre pornografie?
Poate le poți vorbi despre asta.”
Dintr-o dată, acea cameră plină de liceeni a explodat
în râsete, bătut din palme.
Cred că au existat câteva strigăte puternice.
Și tot ce făcuse a fost să spună un cuvânt: pornografie.
Acel moment s-a dovedit a fi un moment de cotitură important
pentru mine și misiunea mea profesională de a găsi soluții
pentru a pune capăt agresiunii sexuale.
În acel moment lucram de mai bine de un deceniu
pe această problemă aparent dificilă a agresiunii din relații.
Date din centrele pentru controlul și prevenirea bolilor
arată că unul din cinci tineri liceeni
este abuzat fizic și/sau sexual
în cadrul relației în fiecare an în SUA.
Acest lucru face violența din relații mai frecventă
decât bullyingul în școlii,
gândurile de sinucidere,
sau chiar uzul de țigări electronice,
în aceeași populație.
Dar soluțiile s-au dovedit înșelătoare.
Și lucram cu o echipă de cercetare
care vâna noi răspunsuri la întrebarea:
Ce provoacă violența din relații și cum o oprim?
Unul dintre studiile de cercetare la care lucram la acea vreme
a inclus din întâmplare câteva întrebări despre pornografie.
Și ceva neașteptat a apărut din descoperirile noastre.
Unsprezece la sută dintre fetele adolescente din eșantionul nostru
au raportat că au fost forțate sau amenințate
să facă lucruri sexuale pe care făptuitorul le-a văzut în pornografie.
Asta m-a făcut curioasă.
E de vină pornografia pentru violența din relații?
Sau a fost mai mult o coincidență faptul că utilizatorii de pornografie
sunt totodată predispuși la a fi în relații nesănătoase?
Am investigat citind tot ce am putut
din literatura de specialitate,
și efectuând propriile mele cercetări.
Am vrut să știu
ce tip materiale sexuale explicite vizionau tinerii,
cât de des și de ce,
și să văd dacă unindu-le
găseam o parte din motivele pentru care la atât de mulți dintre ei
relațiile erau aparent nesănătoase.
În timp ce citeam, am încercat să îmi păstrez mintea deschisă,
chiar dacă erau mulți membri ai publicului
care deja ajunseseră la o concluzie pe această problemă.
De ce aș păstra o minte deschisă despre pornografie?
Ei bine, sunt om de știință social,
deci este datoria mea să fiu obiectivă.
Dar sunt și ceea ce oamenii numesc sexual-pozitivă.
Asta înseamnă că susțin pe deplin dreptul oamenilor
să se bucure de orice fel de viață sexuală și sexualitate care îi împlinește,
indiferent despre ce este vorba,
atâta timp cât include acordul entuziast
a tuturor părților implicate.
Acestea fiind spuse, eu personal nu am fost înclinată să vizionez pornografie.
Am văzut unele, dar nu m-au impresionat.
Și ca mamă a doi copii ce vor fi curând adolescenți,
aveam propriile îngrijorări
despre ceea ce poate înseamna pentru ei vizionarea pornografiei.
Am observat că, în timp ce erau mulți oameni
ce învinovățeau pornografia,
erau de asemenea, oameni care o apărau ferm
dintr-o varietate de motive.
Deci, în explorarea mea,
am încercat să înțeleg cu adevărat:
pornografia are efecte negative sau pozitive?
E ceva misogin sau ceva responsabilizator?
Și nu a existat un singur răspuns clar.
Exista un studiu longitudinal care m-a îngrijorat,
ce a arătat că adolescenții care au văzut pornografie
au fost ulterior mai susceptibili de a comite violență sexuală.
Dar structura studiului
nu a permis concluzii cauzale definitive.
Și alte studii nu au concluzionat
că folosirea pornografiei de către adolescenți
e asociată cu anumite rezultate negative.
Chiar dacă existau alte studii care au găsit asta.
Dar pe măsură ce vorbeam cu alți experți,
am simțit o presiune extraordinară să mă alătur uneia dintre tabere.
Să mă alătur unei echipe sau alteia.
Mi s-a spus chiar că sunt slabă de înger
pentru că nu pot alege răspunsul corect despre pornografie.
Și a fost complicat,
pentru că există o industrie
care valorifică fascinația publicului
de a vedea femei, în special, nu doar făcând sex,
ci fiind sufocate, pălmuite,
scuipate, pe care se ejaculează,
cărora li se adresează nume degradante din nou și din nou în timpul sexului,
și nu e întotdeauna clar că o fac cu acordul lor.
Majoritatea oamenilor vor fi de acord că avem o problemă serioasă
cu misoginismul, violența sexuală și violul în această țară,
iar pornografia probabil nu rezolvă niciuna.
Și o problemă extrem de importantă pentru mine a fost
că de mai bine de un secol,
poziția anti-pornografie a fost folosită ca pretext
pentru discriminarea homosexualilor și lesbienelor
sau a persoanele care au fantezii sau fetișuri.
Așa că am putut vedea de ce, pe de o parte,
putem fi foarte îngrijorați de mesajele pe care le trimite pornografia,
iar pe de altă parte,
de ce am putea fi îngrijorați că poate fi acuzată excesiv.
În următorii doi ani,
am analizat fiecare afirmație oribilă și înfricoșătoare pe care am putut-o găsi
despre vârsta medie la care oamenii văd prima dată pornografie,
despre cum le afectează creierul sau sexualitatea.
Iată ce trebuie să raportez.
Pornografia gratuită, online, masivă,
genul pe care adolescenții o văd cel mai probabil,
este o formă groaznică de educare sexuală.
(Râsete)
(Aplauze)
Dar nu pentru asta a fost destinată.
Și, probabil, nu le otrăvește instantaneu mintea
și nu-i transformă în utilizatori compulsivi,
la modul în care unii ideologi ar vrea să credeți.
Rar întâlnești o persoană care nu a văzut pornografie în tinerețe.
La vârsta de 18 ani,
93% dintre bărbații din primul an de facultate și 62% dintre femei
au văzut pornografie cel puțin o dată.
Și deși oamenilor le place să spună
că internetul a făcut pornografia omniprezentă,
sau practic garantează că orice copil mic
care a folosit un smartphone cu siguranță va vedea pornografie,
datele nu confirmă acest lucru.
Un studiu reprezentativ la nivel național a constatat că în anul 2000
16% din tinerii între 10 și 13 ani
au spus că au vizionat pornografie în ultimul an.
Și până în 2010, această cifră a crescut.
Dar numai la 30 la sută.
Deci nu a fost toată lumea.
Problemele noastre cu adolescenții și cu violența sexuală
nu există doar din cauza pornografiei.
De fapt, un studiu recent
a descoperit că adolescenții au mai multe șanse să vadă imagini sexualizate
în alte tipuri de conținut pe lângă pornografie.
Gândiți-vă la toate acele jocuri video sexualizate,
emisiuni TV sau videoclipuri muzicale.
Și ar putea fi expunerea la un flux constant de mass-media violentă
care în loc de sau pe lângă imaginile sexualizate
e cea care ne provoacă problemele.
Prin concentrarea doar pe potențialul dăunător al pornografiei,
ne putem distrage atenția de la probleme mai mari.
Sau putem ignora cauzelor principale ale violenței sexuale,
care reprezintă adevărata criză de sănătate.
Acestea fiind spuse, chiar și propriile mele cercetări
demonstrează că adolescenții apelează la pornografie
pentru educație și informații despre sex.
Și asta pentru că nu pot găsi
informații de încredere și reale în altă parte.
Mai puțin de 50 la sută dintre statele din Statele Unite
solicită ca educația sexuală să fie predată în școli,
inclusiv modul de prevenire a constrângerii sexuale.
Și mai puțin de jumătate din aceste state
solicită ca informațiile prezentate să fie corecte medical.
Deci, în acel program extrașcolar din Boston,
acei copii voiau să vorbească despre sex,
și chiar voiau să vorbească despre pornografie.
Și să vorbească despre acele lucruri
mult mai mult decât despre întâlniri sau violență sexuală.
Așa că ne-am dat seama,
că am putea acoperi toate subiecte despre care vorbim în mod normal
sub pretextul educației relațiilor sănătoase,
cum ar fi, care este definiția consimțământului sexual?
Sau, de unde știi dacă rănești pe cineva în timpul sexului?
Sau care sunt limitele sănătoase când flirtezi?
Toate aceste lucruri le-am putea discuta
prin utilizarea pornografiei ca punct de pornire
pentru conversația noastră.
E ca atunci când adulții oferă copiilor un desert cum sunt negresele,
dar au copt în secret un dovlecel sau ceva sănătos în ele.
(Râsete)
Am putea vorbi cu copiii despre lucrurile sănătoase,
lucrurile care sunt bune pentru voi,
dar ascunzându-le într-o conversație
despre care au crezut că vor să vorbească.
De asemenea am descoperit ceva
ce nu ne-am propus neapărat să găsim,
faptul că există o modalitate fantastică de a purta o conversație cu adolescenții
despre pornografie.
Și asta este:
menține conversația fidelă științei.
Admiteți ceea ce știm și ceea ce nu știm
despre impactul pornografiei.
Vorbiți despre locurile unde există rezultate mixte
sau unde există puncte slabe în studiile care au fost efectuate.
Invitați adolescenții să devină consumatori critici
ai literaturii de cercetare despre pornografie,
precum și a pornografiei în sine.
Asta se potrivește cu dezvoltarea adolescenților.
Adolescenților le place să pună la îndoială lucrurile
și le place să fie invitați să gândească singuri.
Și ne-am dat seama prin încercări,
predând unor clase despre consimțământ, respect și pornografie,
că încercarea de a speria adolescenții cu un anumit punct de vedere
sau să le băgăm forțat pe gât un argument unilateral despre pornografie,
nu numai că probabil nu funcționează,
dar nu modelează genul de comportament
respectuos, consensual pe care vrem să-l învețe.
Deci abordarea noastră, ceea ce numim alfabetizare pornografică,
este despre prezentarea adevărului despre pornografie
conform celor mai bune cunoștințe ale noastre,
dat fiind că există o bază de dovezi în continuă schimbare.
Când oamenii aud că predăm nouă sesiuni, 18 ore,
despre alfabetizarea pornografiei adolescenților,
cred că ei fie cred
că încercăm să le arătăm cum pot viziona pornografie,
ceea ce nu facem,
sau că facem parte dintr-un grup activist anti-pornografie
care încearcă să-i convingă că, dacă au văzut vreodată pornografie,
acesta e cel mai rău lucru pentru sănătatea lor.
Și nici asta nu e adevărat.
Ingredientul nostru secret este că nu judecăm pe nimeni.
Nu credem că tinerii ar trebui să urmărească pornografie.
Dar, mai presus de toate, vrem să devină gânditori critici
dacă și atunci când o văd.
Și am aflat,
din numărul de solicitări pentru curricula și pregătirea noastră,
din SUA și nu numai,
că sunt mulți părinți și mulți profesori
care chiar vor să aibă niște conversații
mai nuanțate și mai realiste cu adolescenții despre pornografie.
Am avut solicitări din Utah la Vermont,
din Alabama la Hawaii.
Deci, în acel program extrașcolar,
ceea ce am văzut, e că din momentul în care am menționat cuvântul pornografie,
acei copii erau gata să intre în discuție
despre ceea ce au vrut și nu au vrut să vadă în pornografie,
și ce au vrut și nu au vrut să facă în timpul sexului.
Și ce era degradant pentru femei
sau nedrept pentru bărbați, sau rasist, toate acestea.
Și au atins câteva probleme cu adevărat complexe.
Exact tipurile de lucruri despre care am vrea ca ei să vorbească
ca activiști de prevenire a violenței.
Și ca profesori, am putea pleca de la curs într-o zi gândindu-ne:
„Este într-adevăr trist că există un băiat în clasa noastră
care crede că toate femeile au orgasm din sexul anal.”
S-ar putea să plecăm de la curs săptămâna viitoare și să ne gândim:
„Sunt foarte bucuros că există un copil din clasa noastră care e homosexual,
care a spus că văzând sexualitatea lui reprezentată în pornografie
i-a salvat viața.”
Sau: „Există o fată în clasa noastră
care a spus că se simte mult mai bine în ceea ce privește corpul ei,
pentru că a văzut pe cineva cu un corp ca al ei ca fiind obiect al dorinței
în unele filme pornografice."
Așadar, aici mă regăsesc ca activist de prevenire a violenței.
Mă regăsesc în discuțiile despre și în cercetarea pornografiei.
Și deși ar fi mai ușor
dacă lucrurile în viață ar fi într-un fel sau altul,
dar ce am aflat din conversațiile mele cu adolescenții despre pornografie
este că ei rămân angajați în aceste conversații
pentru că le permitem să se lupte cu complexitățile.
Și pentru că suntem sinceri în ceea ce spune știința.
Este posibil ca acești adolescenți să nu fie încă adulți,
dar trăiesc într-o lume pentru adulți.
Și sunt pregătiți pentru conversațiile adulților.
Vă mulțumesc!
(Aplauze)