אתחיל פשוט לספר על המאה ה-17.
אני מקווה שאיש לא ייפגע מכך.
אני -- אחרי שהמצאתי את PCR,
נזקקתי לשינוי.
אז עברתי אל לה-הויה ולמדתי גלישת גלים.
התחלתי לחיות שם תקופות ממושכות על החוף.
וכשהגולשים נמצאים בים,
ומחכים לגלים,
אתם ודאי תוהים, אם אף פעם לא הייתם שם, מה הם עושים?
לפעמים יש הפוגה של 10-15 דקות
בזמן ההמתנה לגל.
אז הם בדרך-כלל מדברים על המאה ה-17.
אבל יש להם המוניטין הכי גרועים בעולם.
אנשים חושבים שהם בורים גמורים.
יום אחד מישהו הציע לי לקרוא את הספר הזה.
שם הספר היה --
שמו היה "משאבת האוויר",
או משהו כמו "הרודנות ומשאבת האוויר".
זה היה ספר מאד מוזר על המאה ה-17.
ושם גיליתי, שהשורשים
של אופן החשיבה שלי
היו הדרך הטבעית היחידה לחשיבה על הדברים.
ש...אני נולדתי כשאני חושב כך על הדברים,
ותמיד הייתי מין מדען קטן כזה.
וכשהלכתי לגלות משהו,
השתמשתי בשיטות מדעיות. לא ממש הופתעתי,
כשאמרו לי לראשונה איך --
איך אני אמור לעבוד בצורה מדעית,
כי הרי כבר נהגתי כך, בשביל הכיף.
אבל -- לא עלה בדעתי
שהיה צורך להמציא את זה,
ושאכן המציאו את זה
רק לפני 350 שנה.
אתם יודעים, זה היה --
זה קרה באנגליה, ובגרמניה, ובאיטליה
הכל קרה בערך באותו הזמן.
והסיפור של זה,
לדעתי, הוא ממש מרתק.
אז אדבר על זה קצת,
ועל מה שהמדענים בדיוק אמורים לעשות.
וזה, זה כאילו --
אתם יודעים, ראשו של צ'רלס ה-1 נכרת
מתי שהוא בתחילת המאה ה-17.
והאנגלים הכתירו את קרומוול
וחבורה שלמה של רפובליקנים או מה שזה לא היה,
לא מסוג הרפובליקנים שיש אצלנו.
הם החליפו את הממשלה, וזה לא הצליח.
ואז,
צ'רלס ה-2, הבן,
הוחזר בסופו של דבר אל כס המלוכה באנגליה.
הוא נורא התעצבן, כי אבא שלו,
ערפו את ראשו בגלל היותו מלך אנגליה
והוא היה מעוצבן בגלל העובדה
שהשיחות שהתנהלו
בבתי-מרזח ומקומות כאלה
החלו לעסוק ב --
זה כאילו -- קשה להאמין,
אבל האנשים באנגליה של המאה ה-17
החלו לשוחח, אתם יודעים,
שיחות פילוסופיות וכאלה בבתי-המרזח.
לא היו להם טלוויזיות,
והם לא יכלו לצפות במשחקי פוטבול.
אז הם היו הולכים ומתעצבנים,
ואז פתאום כל האנשים היו נשפכים לרחוב והולכים מכות
בגלל נושאים כמו,
האם זה בסדר או לא שרוברט בויל
בנה מתקן בשם משאבת ריק.
עכשיו, בויל היה חבר של צ'רלס ה-2,
הוא היה נוצרי מאמין בסופי השבוע,
אבל במשך השבוע הוא היה מדען.
(צחוק)
אז זה היה
כאילו, אתם יודעים --
הוא בנה את המתקן הקטן הזה,
משהו כמו משאבת אופניים במהופך,
שיכלה לשאוב את כל האוויר מתוך --
אתם יודעים מה זה פעמון זכוכית? דבר כזה,
אתה מרים אותו, מניח אותו, ויש לזה אטם,
ואפשר להסתכל לתוכו,
אפשר לראות מה קורה בתוך הדבר הזה.
אך מה שהוא ניסה לעשות היה לשאוב מתוכו את כל האוויר,
ולראות מה יקרה שם בפנים.
כלומר -- אני חושב שאחד הניסויים הראשונים שלו
היה לשים בפנים ציפור.
והאנשים במאה ה-17,
לא ממש הבינו, כמונו,
שמדובר כאן, כאילו,
בסוגים שונים של מולקולות,
שאנו נושמים אותן למטרה מסוימת וכל זה.
כלומר, דגים לא יודעים הרבה על מים,
ואנשים לא ידעו הרבה על אוויר.
אבל בויל החל לחקור את זה.
תחילה הוא שם בפנים ציפור, שאב את כל האוויר,
והציפור מתה. אז הוא אמר, המממ...
הוא כינה את מה שעשה --
באותם ימים לא קראו לזה 'משאבת ריק'.
היום קוראים לזה כך. הוא כינה זאת 'ריק'.
בסדר? אז מייד הוא הסתבך
עם הכמורה המקומית,
שאמרה, אתה לא יכול לעשות ריק.
אה הא --
(צחוק)
אריסטו אמר שהטבע מתעב את האדם.
לדעתי זה היה ודאי תרגום גרוע,
אבל אנשים הסתמכו על דמויות מופת כאלה.
ובויל אמר, לעזאזל,
אני עושה את זה כל הזמן.
כלומר, מה שלא יהיה הדבר שהורג את הציפור --
אני קורא לו 'ריק'.
ואנשי הדת אמרו
שאם אלוהים רוצה שתעשה --
זאת אומרת, אלוהים נמצא בכל מקום,
זה היה אחד מחוקיהם, שאלוהים נמצא בכל מקום.
ובריק אין הרי כלום,
אז אלוהים לא יכול להיות שם.
לכן הכנסיה אמרה שאסור לעשות ריק.
ובויל אמר, בולשיט.
אם אתם רוצים לקרוא לזה 'אין אלוהים',
תקראו לזה 'אין אלוהים'.
אבל זה לא התפקיד שלי. אני לא בעניין הזה.
את זה אני עושה בסופשבוע.
מה שאני מנסה לעשות הוא להבין מה קורה
כששואבים הכל מתוך תא סגור.
והוא עשה את כל הניסויים הקטנים והחמודים האלה.
למשל, הוא עשה ניסוי עם -- היה לו גלגל קטן,
כמו מאוורר,
מחובר בצורה רופפת, כך שהיה יכול להסתובב עצמאית.
היה לו מאוורר נוסף מולו,
שהוא, כאילו --
אני הייתי עושה את זה עם גומיה,
כורך אותה סביב מאוורר צעצוע.
אני יודע בדיוק איך הוא עשה זאת. ראיתי את השרטוטים.
יש שני מאווררים, אחד שאפשר לסובב מבחוץ,
אחרי שהוא יצר את הריק,
והוא גילה שאחרי ששאב את כל האוויר,
המאוורר האחד לא הצליח לסובב את השני, בסדר?
משהו היה חסר. משונה לחשוב שמישהו נאלץ
לערוך ניסוי כדי להוכיח זאת,
אבל זה מה שקרה כל הזמן.
והיו ויכוחים עצומים סביב זה
בבתי-המרזח ובבתי הקפה וכו'.
וצ'רלס,
זה התחיל לא למצוא חן בעיניו.
צ'רלס ה-2 אמר,
בואו נארגן מקום שבו תוכל לעשות את כל זה
כדי שאנשים לא יתחילו, כאילו,
אנו לא רוצים שאנשים יתחילו שוב להתרגז עלי.
מפני שכאשר התחילו לדבר על הדת
ועל המדע ודברים כאלה,
זה מה שהכניס את האבא שלו לצרות.
וכך,
צ'רלס אמר, אני הולך לגייס את הכסף
ולבנות עבורכם מבנה,
תוכלו לבוא ולהיפגש בבניין הזה.
רק אל תדברו שם על דת.
וזה היה בסדר גמור מצד בויל.
הוא אמר, אוקיי, נתחיל לערוך פגישות.
וכל מי שרוצה לעסוק במדע --
בערך אז אייזק ניוטון התחיל לשלוף
המון רעיונות מאד מעניינים.
וכל מיני אנשים התחילו לבוא ל"חברה המלכותית",
ככה קראו למקום. היו צריכים להתלבש יפה.
זה לא היה כמו ועידת TED.
היה רק קריטריון אחד, והוא שהיית צריך --
להיראות כמו ג'נטלמן, וככה הירשו לכולם להיכנס.
באותם ימים לא היית צריך להיות חבר.
אז כולם היו נכנסים והיית אמור לעשות --
כל מי שעמד להציג איזה ניסוי,
וזו היתה אז מילה חדשה למדי,
להדגים איזה עיקרון,
היה עליו להציג זאת מעל במה, כדי שכולם יוכלו לראות.
אז הם היו --
החלק הכי חשוב היה,
שאסור היה להם לדבר
למשל, על גורמים סופיים.
ואלוהים נותר מחוץ לתמונה.
טבעה האמיתי של המציאות לא היה נתון לויכוח.
לא היית אמור לדבר על טבעו המוחלט של משהו.
לא היית אמור לדבר על שום דבר
שלא יכולת להדגים.
אז אם מישהו ראה את זה, יכולת לומר: ככה זה עובד,
זה מה שאנו עושים, וזה מה שקורה אחר כך.
ואם ראו את זה קורה, זה היה בסדר
לעשות הכללות,
ולומר, אני בטוח שזה יקרה בכל פעם
שנעשה אחד מהדברים האלה.
וכך אפשר היה להתחיל לנסח כמה כללים.
(לדוגמא), אתה אומר שבכל פעם שיש מצב של ריק,
אתה עתיד לגלות שגלגל אחד לא מסובב את האחר,
אם הקשר היחיד ביניהם
הוא זה שהיה לפני מצב הריק. דברים כאלה.
נרות אינם דולקים בריק,
לכן, כנראה שגם לא זיקוקים.
זה לא ברור; זיקוקים בעצם כן דולקים בריק,
אבל הם לא ידעו זאת;
לא היו להם זיקוקים. אבל הם --
(צחוק)
-- יכולת לקבוע חוקים, אבל היה עליהם להתייחס
רק לאותם דברים שיכולת להדגים.
ורוב ההדגמות היו קשורות במראה-עיניים.
כאילו, אם יכולת לערוך על הבמה ניסוי כלשהו,
שאי-אפשר היה לראות אלא רק לשמוע, היו חושבים שאתה מוזר.
זאת אומרת, מציאות היא מה שאפשר לראות.
זה לא היה חוק מפורש במפגשים,
אך אני בטוח שזה היה חלק מהעניין. כי אם אנשים שומעים קולות,
ולא יכולים לראות ולקשר אותם עם מישהו,
אז אותו אדם כנראה איננו נמצא שם.
אבל הרעיון הכללי הוא שיכולתם
באמת לדבר על דברים אלה רק במקום ההוא,
דברים שהיה להם איזה בסיס ניסויי.
לא משנה מה תומס הובס,
שהיה פילוסוף מקומי,
אמר על זה,
כי לא היתה כוונה לדבר על גורמים סופיים.
מה שקורה כאן,
באמצע המאה ה-17,
הוא מה שהפך לתחום שלי במדע,
המדע הניסויי --
זה מה שהתפתח שם,
ובמובן המוחשי, כי זה מה שאנו הולכים לעשות כאן באולם,
אך זה היה גם -- מה שקרה היה דבר מדהים.
המדע כולו השתלב
עם הדת, והפילוסופיה,
ו-, ו-, והמתמטיקה,
שהיא לא באמת מדע.
אבל המדע הניסויי נקשר בכל אותם דברים.
והחלק של המתמטיקה
והחלק של המדע הניסויי
הלכו והתרחקו מהפילוסופיה.
והדברים --
מעולם לא הבטנו לאחור.
הכל כל-כך מעולה מאז.
כוונתי, זה התיר תסבוכת שממש הפריעה
לטכנולוגיה להתפתח.
וכל אחד כאן באולם --
וזה היה רק לפני 350 שנה.
זיכרו, מדובר בזמן קצר מאד.
לפני אולי 300,000 שנה
האבות-אבותינו של מרביתנו באולם זה,
יצאו מאפריקה ופנו שמאלה.
אלה שפנו ימינה, חלק מהם
קוראים את התרגום היפני.
אבל זה קרה לפני המון זמן
בהשוואה
ל-350 השנים הקצרות האלה.
אבל באותן 350 שנים,
התרחשו המון שינויים.
למעשה, ודאי כל אחד כאן באולם,
במיוחד אם הבאתם את התיק שלכם --
אני יודע שכמה לא הביאו את התיק שלהם --
אבל כל מי שהביא את התיק שלו
יש לו בכיס, או בחדר שלו,
משהו,
שלפני 350 שנה
מלכים היו יוצאים למלחמה כדי להשיגו.
כלומר, אם תוכלו לדמיין כמה זה חשוב --
אם יש לכם מכשיר ג'י-פי-אס ואין בכלל לוויינים,
הוא לא יהיה מאד שימושי, אבל --
אם למישהו היה מערכת ג'י-פי-אס
במאה ה-17
מלך כלשהו היה אוסף צבא
כדי להשיגו, אם אותו אדם --
קהל: בשביל להשיג את הדובי? את הדובי?
קארי מוליס: הם היו עושים את המאמץ בשביל הדובי, כן.
אבל -- לכולנו יש דברים.
כלומר, לכל אחד יש דברים
שמלכים היו בהחלט יוצאים למלחמה כדי להשיגם.
ומדובר רק ב-350 שנה.
לא הרבה אנשים עסקו בדברים האלה.
אתם יודעים, האנשים החשובים --
אפשר כמעט לקרוא את סיפורי חייהם,
של כל האנשים הבאמת חשובים שהמציאו דברים,
ואני אומר --
סוג הדברים האלה, כל הדברים האלה
באו מאותה הפרדה
של הדבר הקטן מהסוג הזה (ניסוי) שאנו עושים --
אני, כשהייתי ילד,
נולדתי עם הרעיון הזה
שאם אתה רוצה לדעת משהו --
אולי זה בגלל שאבא שלי לא היה הרבה בבית,
ואמי לא ידעה הרבה מדעים,
אך אני חשבתי שאם אתה רוצה ללמוד משהו,
אז אתה עושה את זה -- אתה עורך ניסוי.
אתה משיג --
היה לי פשוט חוש טבעי למדעים
וידעתי לארגן ניסויים. חשבתי שכולם חושבים ככה.
חשבתי שכל מי שיש לו קצת שכל יעשה זאת כך.
וזה לא נכון. יש המון אנשים --
הייתי אחד מהמדענים האלה שהיו --
הסתבכתי בצרות לפני כמה ימים בזמן הארוחה
בגלל כל העניין הפוסט-מודרניסטי.
ובכלל לא התכוונתי - איפה הגברת ההיא?
קהל: כאן.
(צחוק)
ק.מ.: בכלל לא ראיתי בזה ויכוח
אלא דיון תוסס.
לא לקחתי את זה באופן אישי, אבל --
חשבתי בצורה נאיבית,
עד שכל חוויית הגלישה החזירה אותי למאה ה-17,
חשבתי שככה חושבים כל האנשים,
וכולם חשבו ככה, והם זיהו את המציאות
לפי מה שיכלו לראות, לגעת, להרגיש או לשמוע.
על כל פנים, כשהייתי ילד --
אני -- לדוגמה, היה לי --
קיבלתי ספר קטן מפורט סיל, אוקלהומה --
הוא מספר על התקופה שבה אביו של ג'ורג' דייסון
התחיל לפוצץ --
חשב על לפוצץ טילים גרעיניים וכל זה.
חשבתי לייצר טילים קטנים משלי.
וידעתי שצפרדעים, צפרדעים קטנות --
שואפות לטוס לחלל,
בדיוק כמו אנשים, ואני --
[צחוק]
חיפשתי --
מערכת הנעה
כדי לגרום לטיל באורך מטר בערך
להמריא לגובה כמה ק"מ.
וזו היתה המטרה שלי.
רציתי שהוא ייעלם בשמיים, ואז המצנח הקטן הזה
יירד בחזרה עם הצפרדע בתוכו.
ואני --
קיבלתי את הספר הזה מפורט סיל, אוקלהומה,
ששם יש בסיס טילים.
הם הפיצו אותו עבור חובבי בניית טילים,
ו--
היה כתוב שם
לעולם אין לחמם תערובת של מלח אשלגן פרכלורידי וסוכר.
(צחוק)
נו,
זה מה שנקרא רמז.
(צחוק)
אתה מיד אומר, נראה אם אני יכול להשיג
קצת מלח אשלגן פרקולי וסוכר, מלח פרכלורידי וסוכר,
ולחמם את זה. מעניין לראות מה הם לא רוצים שאעשה,
ומה זה -- ואיך זה יעבוד.
ולא היה לנו --
אמא שלי
שלטה על החצר האחורית
מחלון במעלה המדרגות,
היא נהגה לגהץ שם, או משהו כזה.
והיא בדרך כלל פשוט פקחה עין,
לראות אם יש שם ענני עשן,
והיתה מוציאה את הראש וגוערת בנו,
שלא נשרוף לעצמנו את העיניים.
זה היה בשבילה הדבר הכי גרוע שיכל לקרות לנו.
אז חשבתי, כל עוד אינני
שורף לעצמי את העיניים, לא איכפת לי
שאסור לי לחמם את התמיסה הזו.
אני איזהר, אבל אני אעשה את זה.
זה כמו כל דבר אסור אחר:
עושים זאת מאחורי החניה.
(צחוק)
אז הלכתי לבית-מרקחת
וניסיתי לקנות קצת מלח אשלגן פרכלורידי
וזה לא היה בלתי-סביר שילד
ייכנס לבית-מרקחת ויקנה כימיקלים.
היום בהחלט אין מצב כזה.
בא נבדוק את הנעליים שלך. ו --
(צחוק)
אבל לא אז -- בכל אופן, לא היה להם, אבל למוכר היה --
שאלתי, איזה סוגים של אשלגן או מלחים יש לכם?
והוא אמר, חנקת האשלגן.
ואני אמרתי, זה בטח יעשה אותו דבר, מה שזה לא יהיה.
אני בטוח שזה קשור לטילים, אחרת זה לא היה במדריך.
וכך עשיתי כמה ניסויים.
התחלתי עם כמויות ממש זעירות
של חנקת האשלגן וסוכר,
שיכולתי להשיג בקלות,
ועירבבתי אותם ביחסים שונים,
וניסיתי להדליק את זה.
רק כדי לראות מה יקרה, אם מערבבים אותם ביחד.
והם בערו.
זה בער די לאט, אבל היה לזה ריח נחמד,
בהשוואה לדלקי הטילים האחרים שניסיתי,
שבכולם היתה גפרית.
והיה לזה ריח כמו של ממתקים שרופים.
ואז ניסיתי את עניין ההמסה, והמסתי את זה.
המסתי את זה למין סירופ נוזלי, חום.
וזה התקרר והפך לחומר קשה כמו לבנה,
וכשהדלקת את זה,
זה התעופף כמו עטלף.
הקערה הקטנה של החומר הזה שהצטנן --
אתם מדליקים את זה, והיא רוקדת על כל החצר.
אז אמרתי,
הנה דרך להעיף צפרדע למעלה כמו שהיא רוצה.
(צחוק)
אז התחלתי לפתח --
אבא של ג'ורג' זכה להמון עזרה. לי היה רק אח שלי.
אבל אני -- זה לקח לי בערך,
הייתי אומר, שישה חודשים
לחשב סופית את כל הדברים הקטנים.
המון דברים קטנים מעורבים
בבניית טיל שבאמת יעבוד,
גם אחרי שכבר יש לך הדלק.
אבל עושים זאת ע"י -- מה שאני עשיתי --
נו, עושים ניסויים,
וכותבים מידי פעם דברים,
עושים תצפיות,
ואחר-כך בונים לאט תיאוריה
של איך העסק הזה עובד.
הקפדתי על כל הכללים.
לא ידעתי מהם הכללים,
אבל כנראה אני מדען מטבעי,
או איזה גלגול נשמות מהמאה ה-17, לא משנה.
על כל פנים, בסופו של דבר
יצרנו מתקן שיכול לשחזר
העפת צפרדע מחוץ לשדה הראיה
ולהחזיר אותה בחיים.
ולא היה לנו --
כלומר, זה לא הפחיד אותנו.
זה היה צריך להפחיד, כי זה יצר הרבה עשן
והמון רעש,
וזה היה עוצמתי, כן?
ומידי פעם זה היה מתפוצץ.
אבל לא דאגתי, דרך אגב,
אתם יודעים,
שהפיצוץ כאילו ישמיד את כדור הארץ.
לא שמעתי על 10 הדרכים האחרות
שעלינו לחשוש מן ה --
אגב,
יכולתי לחשוב
שעדיף שלא אעשה זאת,
כי ככה אמרו לי.
וכדאי שאקבל רשות מהממשלה.
אם הייתי מחכה לזה,
זה לעולם לא היה מגיע. הצפרדע היתה מתה.
בכל מקרה, אני מזכיר זאת כי זה סיפור טוב.
הוא אמר לי לספר דברים אישיים, וזה משהו אישי --
התכוונתי לספר לכם על הלילה הראשון שלי עם אשתי,
אבל זה יותר מדי אישי, נכון?
אז יש לי משהו אחר שאיננו אישי.
והתהליך הזה הוא מה שאני רואה בו מדע,
כשמתחילים עם רעיון חדש,
ובמקום לחפש, כאילו,
כל סמכות ששמעתם עליה --
לפעמים עושים זאת
אם רוצים לכתוב על זה אח"כ מאמר,
רוצים לדעת מי עוד כבר עשה את זה.
אבל בתהליך עצמו, בא לכם רעיון --
לילה אחד עלה בי רעיון
לתגבר את ה-DNA ב-2 אוליגונוקלאוטידים,
ואוכל לייצר המון עותקים של פיסת DNA קטנה.
החשיבה על כך
ארכה כ-20 דקות כשנהגתי במכונית,
ובמקום ללכת -- חזרתי ודיברתי על זה עם אנשים,
אך אילו הקשבתי לכל חבריי מהביולוגיה המולקולרית --
הייתי נוטש את זה.
אילו הלכתי לחפש איזה גוף רשמי
שיוכל לומר לי אם זה יעבוד או לא,
היו אומרים לי שכנראה שזה לא יעבוד.
כי התוצאות היו כל כך מדהימות
שאם זה עובד, זה ישנה את כל הביולוגיה המולקולרית.
אף אחד לא רוצה שיבוא איזה כימאי
ויחטט לו ככה בדברים ויעשה שינויים.
אך אם אתם פונים לאיזו רשות,
הרי לא תמיד אתם מקבלים את התשובה הנכונה.
אבל אני ידעתי: אני נכנס למעבדה,
גורם לזה בעצמי לעבוד, ואז אני הרשות,
ואני יכול להגיד: אני יודע שזה עובד,
כי בדיוק כאן בשפופרת הזו
כאן בדיוק זה קרה,
וכאן, בג'ל הזה, יש פס קטן
שאני יודע שזה DNA, וזה ה-DNA שרציתי לתגבר,
אז בבקשה! זה כן עובד.
ככה הרי עושים מדע.
ואז אתה שואל, מה יגרום לכך לפעול טוב יותר?
ואתה מוצא דרכים טובות יותר ויותר לעשות זאת.
אך אתה תמיד מתחיל מעובדות
שהישגת לעצמך
דרך ניסויים: דברים שיכולת לעשות מעל במה.
בלי שום טריקים נסתרים. כלומר, כל זה --
עליך להיות מאד ישר
בכל מה שאתה עושה אם כוונתך שזה באמת יפעל.
כוונתי, אי-אפשר לזייף תוצאות,
ואז לבצע ניסוי נוסף על בסיס אותו ניסוי.
לכן עליך לנהוג ביושר.
וביסודי, אני אדם ישר.
יש לי זכרון גרוע, וחוסר-יושר היה עושה לי צרות,
אני פשוט ישר מטבעי,
ומטבעי אני גם סקרן
וזה איכשהו מוביל לעשייה מדעית כזו.
טוב, הבה נראה...
יש לי עוד חמש דקות, נכון?
בסדר. לא כל המדענים כאלה.
ויש הרבה --
(צחוק)
והרבה דברים קרו מאז
אייזק ניוטון וכל מה שאירע בימיו.
אחד הדברים שקרו בתקופת מלח"ע ה-2,
בתקופה שלפניה
ובטוח שגם אחריה,
הממשלה הבינה שהמדענים אינם טיפוסים משונים
שמסתתרים במגדלי-שן
ועושים דברים מגוחכים בעזרת מבחנות.
המדענים הרי עשו את מלח"ע ה-2
כפי שאנו מכירים אותה, לאפשרית.
הם יצרו דברים מהירים יותר,
ותותחים גדולים יותר כדי להפיל אותם.
הם יצרו סמים שניתנו לטייסים
אם לא הצליחו להחזיק מעמד,
הם עשו כל מיני -- ולבסוף גם פצצה ענקית אחת
שסיימה את כל העניין, נכון?
וכולם עצרו רגע ואמרו,
אנו מוכרחים להשקיע בחרא הזה,
כי מי שיביא לכך שיותר אנשים כאלה
יעבדו במקומות כאלה, הוא שישלוט,
לפחות בצבא, וייתכן שבכל הכלכלה.
והם נעשו מעורבים בכך, וכך נולד
הממסד המדעי והתעשייתי,
ומתוכו הופיעו המוני מדענים
שעסקו בכך בשביל הכסף,
כי הוא פתאום נעשה זמין.
ואלה לא היו הילדים הסקרניים
שרצו להעיף צפרדעים לאוויר.
אלה היו אותם אנשים שהלכו אח"כ לבתי"ס לרפואה
כי היה שם כסף. הרי אח"כ כולם נכנסו לעולם העסקים --
הרי באים בגלים לביה"ס התיכון שלכם,
אנשים האומרים, אתה רוצה להיות צודק, אז תהיה מדען. אבל לא עוד.
אתה רוצה להיות עשיר, אז תהיה איש עסקים.
אך רבים באו בשביל הכסף, הכוח והנסיעות.
אז, כשהיה קל לנסוע.
והאנשים האלה לא חושבים --
הם לא --
הם לא תמיד מספרים לכם את האמת.
אין בחוזה שלהם למעשה דבר
שאומר שלטובתם מוטב תמיד
שיאמרו את האמת.
והאנשים שאני מדבר עליהם הם אנשים --
שיש ביניהם חברי הועדה
הנקראת, נאמר, הצוות הבין-ממשלתי לשינויי אקלים.
ויש להם את הישיבות בהן הם מנסים להבין
כיצד נוכל להוכיח ללא הרף
שכדור-הארץ מתחמם,
בעוד שזה בניגוד לתחושתם של רוב האנשים.
כלומר, אם מודדים בפועל
את הטמפרטורה לאורך זמן --
כלומר מדדו אותה נכון לעכשיו
די בקפדנות במשך כ-50, 60 שנה --
מודדים אותה אפילו יותר זמן,
אבל המדידה הנאותה והמדוייקת,
והרישומים שנשמרים, כל זה נעשה במשך 50 או 60 שנה,
ולמעשה, הטמפרטורה לא ממש עלתה.
הטמפרטורה הממוצעת
עלתה ממש במעט,
(וגם זה) בגלל שהטמפרטורות בשעות הלילה
בתחנות למדידות של האקלים עלו במעט.
אבל יש לכך הסבר טוב.
והוא שתחנות האקלים כולן בנויות מחוץ לערים,
היכן שהיו נמלי-התעופה, וכעת
העיר התפשטה עד אליהן, בטון מקיף אותן מכל הכיוונים
וקוראים לזה אפקט קו-הרקיע.
האנשים הכי רציניים
שמודדים טמפרטורות מבינים
שצריך למגן את מכשירי המדידה מפניו.
וגם אז,
בגלל שהבניינים מתחממים בשעות היום,
והם נשארים חמימים גם בלילה.
לכן הטמפרטורה, כאילו מטפסת מעלה.
היא אמורה לטפס. אבל לא הרבה. לא כמו --
האדם הראשון שקלט
שאנו הולכים לצלות את עצמנו כאן,
בעצם, לא חשב על זה כך.
שמו היה סוון ארהניוס. הוא היה שוודי והוא אמר,
אם מעלים פי-2 את רמת דו-תחמוצת הפחמן באטמוספירה,
שלפי דעתו -- זה היה ב-1900 --
הטמפטורה צריכה לעלות בכ-5.5 מעלות, לפי החישוב שלו.
הוא לקח את כדור-הארץ,
מבודד לחלוטין
כאילו לא הכיל שום דבר בתוכו,
רק אנרגיה באה, אנרגיה עוזבת.
וכך הוא הגה תאוריה זו,
ואמר, זה נפלא,
כי ככה עונת הפריחה בשוודיה תהיה ארוכה יותר,
וגם הגולשים אהבו זאת.
הם חשבו שזה נפלא
כי זה די קר באוקינוס לפעמים,
אבל הרבה אנשים אחרים בשלב יותר מאוחר
החלו לחשוב שזה רע
אבל אף אחד לא הוכיח זאת, נכון?
כלומר, הטמפרטורה כפי שהיא נמדדת --
וניתן למצוא זאת באינטרנט,
פשוט צריך לחפש את כל רישומי נאסא,
ואת כל רישומי השירות המטאורולוגי,
ותראו זאת בעצמכם, הטמפרטורות רק --
הטמפרטורות בלילה שנמדדו על פני-שטח כדור-הארץ
עלו רק במעט. לכן אם פשוט עושים
ממוצע עליהן ועל הטמפרטורות ביום, זה נראה כאילו שהן עלו
בכ-0.7 מ מעלות במאה זו.
אבל למעשה, זה היה צפוי --
זה היה בגלל שעות הלילה; הטמפרטורות של שעות היום לא עלו.
והתאוריה של ארהניוס --
וכל תומכי התאוריה בהתחממות הגלובלית --
הם יאמרו, כן, הטמפרטורות צריכות לעלות גם בשעות היום,
אם זה אפקט החממה.
אנשים אוהבים דברים שיש להם שמות וכו',
שהם יכולים להתחבר אליהם, נכון?
אבל אנשים לא אוהבים דברים כמו -- כלומר,
אנו לא מתרגשים מדברים
שמהווים הוכחות ממשיות,
שתשמשנה כהוכחה להתחזקות
מערבולות טרופיות בשנות ה-1990.
זהו מאמר מדעי שיצא בפברואר,
וככל הנראה רובכם לא שמעתם עליו.
"ראיות לשינויים גדולים במהלך העשור
בפליטת אנרגיית קרינה טרופית ממוצעת".
דרך-אגב, המאמרים הללו התפרסמו מטעם נאסא,
מספר מדענים מ(אוניברסיטת) קולומביה, ווילקי,
וקבוצת אנשים מפרינסטון.
ושני המאמרים הללו התפרסמו בכתב-עת Science,
בראשון לפברואר,
והמסקנות בשני המאמרים,
וגם הערות העורך של Science,
הן,
במבט חטוף,
שהתאוריות על התחממות גלובלית
שגויות לחלוטין. כלומר,
מה שהאנשים האלה עשו,
וזה מה שאנשי נאסא אומרים כבר מזמן.
הם אומרים שאם מודדים את הטמפרטורה של האטמוספירה, היא לא עולה --
היא לא עולה בכלל. אנו עושים זאת במדוייק כבר 20 שנה,
מלוויינים, והיא לא עולה.
ובמאמר זה הם מראים משהו הרבה יותר מדהים,
וזה שהם עשו מה שהם מכנים קרינה --
אני לא הולך להיכנס לפרטים, זה די מסובך,
אבל לא עד כדי כך כפי שזה נדמה
מהמילים שהם משתמשים במאמרים אלה. אם ממש מתעמקים בזה, הם אומרים,
שהשמש פולטת כמות מסויימת של אנרגיה --
אנו יודעים כמה --
היא נופלת על האדמה, האדמה מחזירה כמות מסויימת.
כאשר יש התחממות, נוצרת
אנרגיה יותר אדומה -- כלומר, כמו אינפרא-אדום,
כמו שעצם חם פולט אינפרא-אדום.
כל העניין הזה של התחממות גלובלית --
באמת שטויות.
אם יש יותר מדי דו-תחמוצת הפחמן באויר,
החום שמנסה לצאת
באמת לא יוכל לצאת. אבל החום מגיע מהשמש,
שברובה נמצאת בתחום של 350 ננומטר,
אשר עוברים דרך דו-תחמוצת הפחמן.
כך שאנו עדיין מתחממים, אבל לא פולטים.
האנשים הנ"ל מדדו את כל זה.
כלומר, אפשר לדבר ולדבר על כל זה,
ואפשר לכתוב דוחו"ת מפורטים ואפשר להשיג כסף ממשלתי לעשות את כל זה,
אבל הם מדדו את זה בשטח,
ומסתבר שב-10 השנים האחרונות --
זו הסיבה שהם אומרים "עשור" --
הרמה של
מה שהם מכנים "חוסר-איזון"
כבר מעל ומעבר ממה שציפו לה.
מידת חוסר-האיזון --
כלומר, חום שנכנס ולא יוצא החוצה
בגלל ההכפלה בכמות דו-תחמוצת פחמן,
שאנחנו בכלל לא קרובים לזה.
אבל אם היינו, בערך ב-2025,
מקבלים כפליים דו-תחמוצת הפחמן ממה שהיתה לנו ב-1900,
הם טוענים שזה היה מגדיל את מאזן האנרגיה
בערך בוואט אחד
לכל ס"מ מרובע
שהיה נכנס יותר ממה שיוצא.
לכן כדור-הארץ צריך להתחמם.
ובכן, מצאו במחקר זה -- בשני המחקרים האלה
שבוצעו על-ידי שתי קבוצות שונות --
שחמש וחצי וואט
לכל ס"מ מרובע
נכנסים מ-1998, 1999,
אבל המקום הזה לא התחמם.
לכן התאוריה מחוסלת -- היא לא שווה.
המאמרים האלה היו צריכים להיקרא,
"סוף הביזיון של התחממות גלובלית",
אבל הם מודאגים,
וניתן לומר שיש להם מסקנות מאוד שמורות במאמרים אלה,
מכיוון שמדובר כאן על מעבדות גדולות
המתוקצבות בסכומים גדולים
על-ידי אנשים מבוהלים.
אם הם היו אומרים, "אתם יודעים מה?
אין בעיה של התחממות גלובלית יותר,
לכן אנו יכולים --" אתם מבינים, מתקצבים אותן.
ואם מתחילים את הבקשה למימון ככה,
ואומרים שהתחממות גלובלית לא באמת התרחשה....
אם הם ממש היו אומרים זאת,
אז נגמר הכל.
(צחוק)
גם אני אקום ו --
(צחוק)
(מחיאות כפיים)
הם חייבים לומר זאת.
היה עליהם להיות מאוד זהירים.
אבל מה שאני טוען זה כולנו יכולים להיות מרוצים,
מפני שהעורך של Science, אינו שוטה,
ושתי הקבוצות המקצועיות האלה --
באמת קבוצות מקצועיות, הגיעו לאותה מסקנה
ובשורה התחתונה של מאמריהן
עליהם לומר, שהמשמעות של זה היא שמה שחשבנו,
שהמודל של פיזור גלובלי שחזינו,
שכדור-הארץ הולך להתחמם יתר על המידה,
כל זה טעות. זו טעות במספר סדרי גודל.
זו לא טעות קטנה.
הם פשוט פירשו לא נכון את העובדה שהארץ --
ברור שיש איזה מכניזם שכן פועל
ושאף אחד לא ידע עליו,
כי החום נכנס אבל הוא לא מתחמם.
כך שהארץ שלנו היא דבר די מדהים,
היא גדולה ונוראה -- והיא גדולה ומופלאה,
והיא עושה כל מיני דברים שאנו כלל לא יודעים עליהם.
הסיבה שאני מחבר את כל הדברים ביחד,
זוהי הדרך שכולנו אמורים לעשות בה מדע --
חלק מהמדע נעשה בגלל סיבות אחרות, וסתם סקרנות.
וישנם המון דברים כמו התחממות גלובלית,
חור באוזון וכו',
צרור שלם של סוגיות מדעיות ציבוריות,
שאם אתם מתעניינים בהן,
אז עליכם לרדת לפרטים, ולקרוא את המאמרים ששמם,
"שינויים גדולים ב.... במהלך העשור".
עליכם להבין מה משמעותן של כל המילים הללו.
אבל אם אתם מקשיבים לאלה
שרק מפמפמים את הסוגיות, ועושים מזה הרבה כסף,
אתם הולכים שולל, ואתם דואגים בשל הדברים הלא נכונים.
תזכרו את עשרת הדברים שהולכים לפגוע בכם. אחד מהם --
(צחוק)
והאסטרואידים זה אחד שאני באמת מסכים עליו.
כוונתי, עליכם להיזהר מהאסטרואידים. טוב, תודה שאירחתם אותי כאן.
(מחיאות כפיים)