Жуналист съм от 17 годишна възраст
и това е интересна професия,
защото, както знаете, има много неща,
които се отразяват от медиите и повечето от вас вероятно знаят това
от бизнес ъгъла, което означава, че бизнес модела
е много извит и както дядо ми казваше,
всички печалби са изядени от Гугъл.
Интересно време е да бъдеш журналист,
но отразяването, от което се интересувам, не се печати.
То е отвътре. Става въпрос за това,
как събираме информация и съставяме новините.
Това се измени, защото се получи преместване
на баланса на силата от
новинарските екипи към публиката.
За дълго време публиката
по никакъв начин не изменяше новините
и не правеше каквато и да е промяна. Не беше свързана с новинарските агенции.
Това се измени.
Първата ми връзка с новинарска медия беше
през 1984 г., BBC имаше еднодневна стачка.
Не бях доволен. Бях ядосан. Не можех да гледам анимационните си филми.
Написах писмо.
Това е много ефективен начин, по който да завършите недоволното си писмо:
"Лъв Маркам, 4 годишен". Върши работа.
Не съм сигурен, дали съм повлиял на еднодневната стачка,
но знам, че ми отговориха след три седмици.
Това беше кръгово пътешествие. Отнема толкова време, някой
да повлияе и да му отговорят.
Сега това се промени, защото като журналисти,
взаимодействаме в реално време. Не знаем
къде публиката реагира на новините.
Отговаряме на публиката и разчитаме на нея.
Тя ни помага да намерим новините. Тя ни помага
да разберем, кой е най-добрият ъгъл, по който да отразяваме новините и какво тя иска да чуе.
Това се случва в реално време. Много по-бързо е. Случва се
непрекъснато и журналистите винаги успяват.
Ще ви дам пример, как разчитаме на публиката,
на 5-и септември, в Коста Рика, имаше земетресение.
Беше с магнитут 7.6. Беше сравнително силно.
Зо 60 секунди то засегна
площ от 250 км до Манагуа.
Земята в Манагуа се разтърси 60 секунди от епицентъра.
След тридесет секунди, получихме първото съобщение по Туитър
и в него пишеше "temblor", което значи земетресение.
Земетресението се
придвижва за 60 секунди.
След тридесет секунди по света беше публикувана
новината за това земетресение. Хипотетично, всички по света
имаха потенциала да знаят,
че има земетресение в Манагуа.
Това се случи, защото този човек
имаше усет към документи и пусна осъвременяване на статуса,
което сега правим, ако се случи нещо лошо,
пускаме осъвременяване на статуса или снимка,
видео филм и това отива в клауд в постоянен поток.
Това се случва постоянно,
идват големи количества данни.
То боксува. Когато разгледате цифрите,
всяка минута в YouTube
се зареждат 72 часа видео филми.
Всяка секунда се зарежда повече от един час видео филм.
Снимките, Instagram, 58 снимки за секунда се зареждат в Instagram.
Повече от три и половина хиляди снимки се зареждат във Фейсбук.
Когато свърша да говоря, в YouTube ще има 864
часа видео филми повече, отколкото когато започнах
и във Фейсбук и Instagram ще има два и половина милиона повече снимки.
Интересно е да бъдеш журналист,
защото имам достъп до всичко.
Мога веднага да разбера за всяко събитие,
което се случва по света безплатно.
Това се отнася за всеки човек в тази зала.
Единственият проблем, когато имате толкова много информация,
е че трябва да намерите качествена информация, което може да бъде
много трудно, когато разглеждате толкова много информация.
Никога толкова много хора не са били в къщи, както по време на
урагана Санди. Ураганът Санди
беше супербуря, такава не сме виждали от години,
при която зазвъняха много iPhone - (Смях) -
и имаше много медии, които не бяхме виждали.
Журналистите трябваше са отделят фалшивата информация
и трябваше да отделим старите снимки.
Трябваше да разделим сложни снимки,
които бяха смесени със снимки от предишни бури.
Трябваше да се справим със снимки от филми, като "Денят след утре". (Смях)
Трябваше да се справим със снимки, които бяха толкова реалистични,
че беше почти невъзможно да определим, дали са фалшиви.
(Смях)
Но като оставим шегата, имаше снимки, като тази от Instagram,
която разгорещи журналистите.
Те не бяха сигурни. Снимката беше филтрирана в Instagram.
Осветлението беше поставено под въпрос. Самата снимка беше поставена под въпрос.
Оказа се, че е истинска. Снимката изобразяваше авеню С
в центъра на Манхатън, който беше наводнен.
Причината, поради която журналистите не можаха да кажат, дали снимката е истинска,
беше, че те можаха да открият източника и в този случай,
това бяха ню йоркчани фуд блогъри.
Те бяха уважавани. Бяха известни.
Тази снимка не беше фалшива, те можеха да докажат това.
Това беше работата на журналистите. Те филтрираха снимките.
Вместо да намирате информация
и да я връщате на читателя, гледате снимки,
които са потенциално опасни.
Намирането на източника става все по-важно -
намирането на добър източник - повечето журналисти влизат в Туитър.
Това е като новини в реално време,
ако знаете как да го използвате, защото има много новини в Туитър.
Хубав пример за това, колко полезно може да бъде това,
но също и колко трудно, беше Египетската революция през 2011 г.
Като говорител, който не е арабин, като някой, който гледа
отстрани, от Дъблин,
Туитър изброява добри източници,
хората, за които можехме да установим, че са надежни, бяха важни.
Как създаваме такъв списък?
Може да бъде много трудно, но трябва да знаете, какво търсите.
Визуализацията беше създадена от италиански академик.
Той се казва Андре Панисън и
взе от Туитър разговора на площада Тахрир,
в деня, когато Хосни Мубарак си подаде оставката,
а точките, които виждате, са ретуитвания и когато някой
ретуитне съобщение, двете точки се свързват
и колкото повече пъти това съобщение е ретуитвано,
толкова повече виждате тези възли, това са направените връзки.
Това е удивителен начин на визуализиране на разговора,
и знаете, кой е по-интересен
и кой си струва да бъде проучван.
Разговорът се разрастваше
и ставаше все по-жив и накрая имате
този голям поинтер на този разговор.
Можете да намирате възли
и казвате: "Добре, трябва да проуча тези хора.
Те са тези, от които има смисъл.
Нека да видя кои са".
В епохата на информацията, това е, където
интернет в реално време става интересен за журналисти, като мен,
защото има повече инструменти от всякога,
за да се прави този вид разследване.
Когато започвате да проучвате източниците, можете
да отидете по-далеч.
Понякога попадате на съдържание, което
е толкова завладяващо, че искате да го използвате, умирате да го използвате,
но не сте 100 процента сигурни, дали можете, защото
не знаете дали източникът е надежден.
Не знаете, дали е фалшиво.
Трябва да проучвате.
Това видео, което ще ви покажа,
беше открито преди няколко седмици.
Видео: Само след секунда става ветровито.
(Дъжд и вятър)
(Експлозия) По дяволите.
Маркам Нолан: Добре, сега, ако сте директор на новините, това е нещо,
което бихте искали да покажете, защото очевидно, то е ценно.
Знаете ли? Това е удивителна реакция на някой,
ценен видео филм, които е заснет в задната градина.
Но как ще откриете, дали този човек, дали видео филма е истински или фалшив,
или е нещо старо, което е пуснато отново?
Започнахме да работим по този видео филм и
единственото нещо, с което продължихме, беше юзернейма в YouTube.
В този акаунт имаше само един видео филм
и юзернейма беше Рита Крил.
Не знаехме, дали Рита съществува или това беше фалшиво име.
Но започнахме да разглеждаме и използвахме безплатни интернет инструменти.
Първият се наричаше Spokeo, който ни позволи да търсим Рита Крилс.
Търсихме ги в САЩ. Намерихме ги в Ню Йорк,
Пенсилвания, Невада и Флорида.
Продължихме и потърсихме втори безплатен интернет инструмент,
наречен Волфрам Алфа и проверихме отчетите за времето
за деня, в който този видео филм е бил зареден
и когато минахме през тези градове,
открихме, че във Флорида през този ден е имало гръмотевични бури и дъжд.
Взехме телефонен указател и открихме,
търсехме Рита Крил
и разгледахме няколко различни адреса,
които ни отведоха до Гугъл мапс, където намерихме къща.
Намерихме къща с плувен басейн, който изглеждаше
като във видеото на Рита. Отново гледахме видео филма
и трябваше да търсим улики, които да използваме.
Ако гледате видео филма, там има голям чадър,
бяла лилия в басейна,
необикновено закръглени краища на басейна
и две дървета в дъното.
Върнахме се към Гугъл мапс и разгледахме внимателно
и видяхме бяла лилия,
двете дървета,
чадъра. Те са заснети на тази снимка.
Малък трик. Има закръглени ръбове на басейна.
Можахме да позвъним на Рита, да изчистим видео филма,
да се уверим, че е бил заснет и гражданите
бяха удивени, защото можеха да го пускат без да се безспокоят.
Въпреки това, понякога търсенето на истина
е по-малко и има по-големи последствия.
Сирия беше интересна, защото очевидно,
се опитвате много време да разберете, дали един видео филм е фалшив, който може да бъде
доказателство за престъпление и ето къде YouTube
става най-важния източник за информация
на това, което става по света.
Тови видео филм, няма да ви покажа целия видео филм,
защото е много жесток, но ще чуете някои от звуците.
Той е от Хама.
Видео: (Стрелба)
В този видео филм е показано, когато гледате целия видео филм,
кървави тела, които са извадени от камион
и хвърлени от мост.
Обвиненията бяха, че тези мъже са от Мюсюлманското братство
и те хвърлят тела на сирийски офицери
от моста и проклинат и използват нецензурен език
и имаше много противоречия, кои са те
и дали те са тези, за които се казва, че са в този видео филм.
Говорихме с някои източници от Хама,
които бяха в Туитър и ги попитахме за това,
а мостът беше интересен за нас, защото беше нещо, което можехме да идентифицираме.
Три източника казаха три различни неща за моста.
Първо, те казаха, че моста не съществува.
Друг източник каза, че моста съществува, но не се намира в Хама. Намира се някъде на друго място.
Третият източник каза: "Мисля, че моста съществува,
на язовира нагоре по моста беше затворен
и реката трябва да е пресъхнала, така че това няма смисъл".
Това беше единственият източник, който ни даде улика.
Разгледахме видео филма за други улики.
Видяхме ясни перила на моста, които можехме да използваме.
Разгледахме бордюрите. Те хвърляха сянка на юг
и можахме да кажем, че моста минаваше през реката от изток на запад .
Той имаше черни и бели бордюри.
Разгледахме реката, можете да видите, че
има петно от западната страна. Има петно кръв.
Това е кръв в реката. Реката тече
от юг на север. Ето какво ми каза това.
Също, когато не гледате моста,
има divot от лявата страна на брега
и реката се стеснява.
Отидохме в Гугъл мапс и започнахме
да разглеждаме всички мостове.
Отидохме да язовира, за който говорихме,
започнахме да разглеждаме всеки мост на реката,
като задрасквахме мостовете, които не съответстваха.
Търсехме мост, който пресича реката от изток на запад.
Отидохме в Хама. Прегледахме целия път от язовира
до Хама и нямаше мост.
Продължихме. Разгледахме карта, снимана от сателит
и намерихме друг мост и всичко започна да се подрежда.
Мостът пресичаше реката от изток на запад.
Може би това беше моста ни. Увеличихме го.
Започнахме да виждаме, че той има средна артерия и е мост с две платна.
Имаше черните и бели бордюри, които видяхме във видео филма
и когато кликнахме върху него, видяхме, че някой
беше сложил снимки на картата, което е много удобно,
и кликнахме върху снимките. Снимките започнаха да ни показват
повече детайли, които да сравним с видео филма.
Първото нещо, което видяхме, беше черно - бели бордюри,
което е чудесно, защото сме ги виждали и преди.
Видяхме ясно перилата, през които мъжете
хвърляха телата.
Разглеждахме, докато се уверихме, че това е моста ни.
Какво ми казва това? Свързах се
с трите ми източника и ето какво ми казаха те:
този, който ми каза, че моста не съществува,
този, който ми каза, че моста не е в Хама
и този, който ми каза: "Да, моста съществува, но не съм сигурен за нивото на водата".
Третият източник изглеждаше правдив
и можахме да открием това, като използвахме някои безплатни интернет инструменти,
стоейки в офис в Дъблин
за 20 минути.
Това е радостта от случилото се. Въпреки, че интернет
върви като поток, там има толкова много информация,
че е невъзможно тя да бъде пресята и това става все по-трудно,
но ако го използвате интелигентно, можете да откриете невероятна информация.
С няколко улики, бих могъл да открия
много неща за повечето от вас, които не бихте искали да открия.
По време, когато
има по-голямо изобилие от информация, отколкото преди,
и е по-трудно тя да се филтрира, имаме по-добри инструменти.
Имаме безплатни интернет инструменти,
които ни помагат, да направим този вид разследване.
Имаме алгоритми, които са по-интелигентни от преди
и компютри, които са по-бързи.
Но ето какво. Алгоритмите са правила. Те са двоични.
Те са да или не, те са черни или бели.
Истината не е двоична. Истината е ценност.
Истината е емоционална и хуманна.
Няма значение, колко бързо работим с компютри, няма значение
колко информация имаме, никога няма да можете
да премахнете търсенето на истина,
защото преди всичко, то е човешка черта.
Много ви благодаря. (Аплодисменти)