En kveld, jeg var hjemme og kjedet meg
og jeg bestemte meg for å ta med teleskopet mitt ut på fortauet.
Månen var oppe, så jeg tenkte, hvorfor ikke?
Etter en stund begynte folk å komme
bort og spørre hva dette var.
Hva er det
Det er et teleskop
Åh
Vil du se på månen?
Det er månen.
Hvor er det jeg skal jeg se?
Du skal se via denne.
Åh, der.
Slik startet det. Og så bare fortsatte det derfra.
Vent litt, jeg skal se på månen. Å herre Gud.
Åh herre Guuuuud.
Å HERRE GUD!
Åh herre gud, jeg kan ikke tro det.
Åh, å herre gud.
Å herre gud, det er ikke mulig.
Det er ikke mulig.
Jøsse, så det er månen?
Jøss, Joda Nei
Whow! Du kan se kraterene. Yeah. Det er så kult.
Whoooooaaa!
Hva?
Hva? Se på kanten, Jeg vil.. jeg vil se mere... av den.
Hellige himmel
Jeg har aldri sett dette før.
Jeg har aldri sett dette !@£$ før som dette.
WOOOW, svært intens der, Wooo!
Bror, det ser ut som den er helt nede på gaten, mann.
Hei, hva har du her - det ser ut som den er nede på gata.
Er det slik månen ser ut? Sann akkurat nå?
---
Å kunne se det på nært hold
og føle som om du kan strekke ut
og røre den, det er det som gjør dette så ekte for oss.
Det er utrolig
Jeg følte meg som om jeg nettopp landet på månen.
Den får deg til å innse
at vi alle er på en liten planet
og vi reagerer alle likt på universet vi bor i.
Whow
Jeg tror det er noe spesielt med det.
Noe... samlende.
Det er en påminner om at vi må se opp litt mere.