"Sense lluita, no hi ha progrés".
"Els qui professen la llibertat, però desvaloren l'agitació,
volen collir sense llaurar la terra".
"Ells volen plutja sense llamps ni trons".
"Ells volen l'oceà sense l'imponent rugit de les seves aigües".
Frederick Douglass, 4 d'agost de 1857.
[Abigail DeVille: "Light of Freedom"]
[Madison Square Park]
Inicialment, vaig trobar la cita de Frederick Douglass,
i açò era només jo pensant en una manera de
contextualitzar el que va succeir aquest estiu.
Crec que van ser les imatges que va descriure.
No vaig deixar de pensar en les ones ondulades,
i en les onades de gent que es van unir, braç a braç,
i van protestar davant, probablement, la mort,
durant aquesta pandèmia,
per a lluitar pel que aquesta nació en realitat fingeix
haver estat fundada.
És una conmemoració de les protestes i el moviment Black Lives Matter
i de les vides negres en aquest continent per 400 anys.
Mentre col·locava el braços,
pensava en les maneres en què tot podia haver estat tan diferent,
en les oportunitats i moments que es van perdre,
cíclicament, en la història de Nova York i de la nació completament:
oportunitats per a progressar
o oportunitats que tinguessin igualtat de condicions.
Vaig tenir una mestra de cuart grau realment increïble,
el seu nom era Sra. Hammond.
Ella era espectacular.