Ce au în comun aceste animale?
Mai multe decât ai putea crede.
Alături de alte 5.000 de specii, ele sunt mamifere,
sau membri din clasa mammalia.
Toate mamiferele sunt vertebrate, adică au coloană vertebrală.
Dar mamiferele se disting de alte vertebrate
printr-o serie de caracteristici comune.
Acestea includ sânge cald,
păr corporal sau blană,
capacitatea de a respira folosind plămâni
și hrănirea puilor cu lapte.
În ciuda asemănărilor,
aceste ființe au și ele multe diferențe biologice,
iar una dintre cele mai remarcabile este modul în care dau naștere.
Să începem cu cele mai familiare, mamiferele placentare.
Acest grup include oamenii,
pisicile,
câinii,
girafele
și chiar și balena albastră, cel mai mare animal de pe Pământ.
Placenta sa, un disc solid de țesut bogat vascularizat,
se atașează de peretele uterin pentru a susține dezvoltarea embrionului.
Placenta este ceea ce menține puiul în viață pe timpul sarcinii.
Conectată direct la circulația sangvină a mamei,
transmite nutrienții și oxigenul direct în corpul fătului
prin cordonul ombilical,
și, de asemenea, elimină elementele toxice.
Mamiferele placentare pot sta mult mai mult în pântec decât altele.
Puii de balenă, de exemplu, stau aproape un an întreg
în interiorul mamei lor.
Placenta menține puiul în viață până la nașterea sa,
când se rupe cordonul ombilical
și sistemul respirator,
circulator
și excretor al nou născutului preiau controlul.
Măsurând aproximativ șapte metri, un pui de balenă nou-născut poate deja înota.
Va petrece următoarele șase luni
bând 225 de litri pe zi din laptele gros și gras al mamei.
Între timp, în Australia, puteți găsi al doilea tip de mamifer -
marsupialele.
Bebelușii marsupiali sunt atât de mici și delicați când se nasc
încât trebuie să-și continue dezvoltarea în săculețul mamei.
De exemplu pisica marsupială,
unul dintre cei mai mici marsupiali din lume,
cântărește doar 18 miligrame la naștere,
echivalentul a 30 de granule de zahăr.
Cangurul, un alt marsupial,
dă naștere câte unui singur bebeluș, de mărimea unei bomboane.
Puiul coboară folosind vaginul mijlociu din cele trei vagine ale mamei,
apoi trebuie să se cațere în marsupiu,
unde petrece următoarele 6-11 luni alăptându-se.
Chiar și după ce puiul cangur părăsește acest adăpost cald,
se va întoarce să se hrănească cu lapte.
Uneori, e doar unul din cei trei pui de care mama are grijă.
Adesea, o femelă cangur poate îngriji simultan un pui în interiorul uterului
și altul în marsupiu.
În condiții nefavorabile,
femela își poate întrerupe sarcina.
Când se întâmplă asta, e capabilă să producă două tipuri diferite de lapte,
unul pentru nou născut
și altul pentru puiul mai în vârstă.
Cuvântul mammalia înseamnă al sânului,
care e un pic impropriu
deoarece deși cangurii produc lapte în marsupiu,
nu au sâni.
Nici monotremele, al treilea și poate cel mai ciudat exemplu de mamifere.
Cândva au fost sute de specii monotreme,
dar au mai rămas doar cinci:
patru specii de echidne și ornitorincul cu bot de rață.
Cuvântul monotreme înseamnă o gaură,
referindu-se la singurul orificiu folosit pentru reproducere,
excreție
și depunerea de ouă.
La fel ca păsările,
reptilele,
peștii,
dinozaurii,
și alții,
aceste specii depun ouă în loc de a da naștere puilor.
Ouăle lor au coaja moale,
iar când puii lor eclozează, sug lapte din porii de pe corpul mamei lor
până când sunt suficient de mari să se hrănească singuri.
Deși depun ouă și au alte adaptări pe care le asociem
mai mult cu non-mamiferele,
ca picioarele de rață ale ornitorincului,
cioc
și pintenul veninos de pe picioarele masculilor,
ei sunt, de fapt, mamifere.
Asta pentru că împărtășesc caracteristicile ce definesc mamiferele
și sunt legate evolutiv de restul clasei.
Fie că e placentară,
marsupială,
sau monotremă,
fiecare din creaturile acestea și unicele lor metode de naștere, oricât de bizare,
au reușit timp de multe milenii să se reproducă și să ofere diversitate
regnului mamifer.