שלום, קוראים לי טוני ואתם צופים ב״כל פריים - ציור״ מהיר.
אחת המחמאות הטובות ביותר שאפשר להעניק לסרט היא שהוא פשוט מרגיש חי.
יש שם משהו שיש לו דופק, משהו לא צפוי
זה לא רק הסיפור או השחקנים, זה בפריימים עצמם.
למשל הסצנה הקצרה הזאת מהסרט ״דרייב״ של ניקולס וינדינג רפן.
במבט ראשוני, כלום לא נראה מיוחד.
אבל קבלו את זה. הסתירו חצי מהפריים. שימו לב שהצד הימני של הפריים
מספר סיפור שלם על הדמויות בעצמו
והצד השמאלי מספר סיפור אחר, משלים.
אז שוט שיכול היה לספר דבר אחד, למעשה מספר שניים.
ובמקום שנהיה משועממים, העיניים שלנו תמיד מחליפות בין חצאי המסך.
הפעם, הדינמיקה היא לא ימין ושמאל. אלא למעלה ולמטה.
--היי --היי
-- אה אתם מכירים? -- אל תתחיל.
למעלה, יש לנו משולש מדהים של פרצופים,
וקומפוזיציה מלאה בקווים מאונכים ואלכסונים.
אבל תראו מה קורה מתחת.
למרות שאנחנו לא מודעים לזה כל הזמן,
החלק התחתון של הפריים מספר סיפור שלם, דרך הידיים של השחקנים.
-- אה אתם מכירים? -- אל תתחיל.
-- תראו את זה. -- אנחנו שכנים.
-- שכנים? בסדר גמור. טוב, גם אנחנו ננסה להראות שכנות טובה.
וכשאומרים שסרט מרגיש חי, זה חלק מהכוונה.
יש דקויות של סיפור והתנהגות לא רק היכן שמסתכלים,
אלא גם איפה שלא מסתכלים. וכשצופים בסרט ״דרייב״ מתחילים לראות את הדוגמאות האלו.
כמעט לכל שוט יש איזון קומפוזיציוני.
בין שמאל וימין, וגם למעלה ולמטה.
רבעים.
במבט ראשוני, נראה שזה מגביל. אבל תוך שימוש כלי הבסיסי הזה,
צפו כיצד הבמאי לוקח סצנה רגילה, ועושה דברים לא רגילים.
כש״הנהג״ נכנס, הוא ממוקם מצד שמאל-למעלה,
אז באופן טבעי אנו מניחים שהשוט הבא ימקם את האדם האחר מצד ימין-למעלה.
אבל במקום זאת...
ברגע שהשוטים מתקרבים, אנחנו מקבלים שתי דמויות דחוקות כך
עם המון מרחב מאחוריהם. למרות שהם רוצים לדבר...
ישנן התחייבויות אחרות.
ברגע ששני הגברים מתעמתים, שימו לב שהם מתיישבים על אותם רבעים.
מביטים על אותה הנקודה מכיוון שהם נלחמים על אותה העמדה.
בינתיים, איירין ממוקמת בצד ימין-למעלה או באמצע, מושא תשוקתם.
למרות שהיא לא בפוקוס, שימו לב לתצוגת המשחק שלה.
-- זה נחמד מאוד זה נחמד מצידך. תודה.
הסצנה סוף סוף מתגמלת בתמונה הזו, איזון בין שמאל-למעלה וימין-למטה.
זה מאפשר לנו ויזואלית להשוות את שני הגברים ולראות את הצל הארוך שאחד מטיל על השני.
למרות שראינו את הדלת הזו מהשוט הראשון של הסצנה, התרומה הויזואלית לא צפויה.
והבמאי, באמצעות הדגשה של רבעים שונים,
יכול ליצור שוטים שהם גם מסודרים בדיוק וגם לא צפויים באופן מוזר.
-- כל המכוניות היקרות האלו. הייתי חושב שיהיו לך מנעולים יותר טובים.
אם נהניתם מזה, תרגישו חופשיים לשחק עם רבעים. הם כלי מאוד ישן ופשוט.
ואתם לא צריכים להעתיק מרפן, רק תתחילו עם אותו ארגז הכלים ותראו מה יוצא לכם.
תזכרו, אתם לא צריכים סטדיקאם או מנופים או רחפנים או את ה4k החדש או משהו כזה.
אתם צריכים למעלה, למטה, שמאל, ימין,
וחוש טוב לאיך לחבר את כולם יחד.