Aceşti dragoni din timpuri memorabile sunt creaturi fascinante
Sunt bizari,
sunt frumoşi
şi se ştie foarte puţin despre ei.
Mă gândeam la toate acestea
când citeam paginile primei mele cărți cu dinozauri.
Aveam cam cinci ani pe atunci
și atunci m-am hotărât să devin paleontolog.
Paleontologia mi-a permis să combin pasiunea pentru animale
cu dorința de a călători în cele mai îndepărtate colțuri ale lumii.
Acum, de câţiva ani, am condus mai multe expediții
către locul cel mai izolat de pe planetă: Sahara.
Am lucrat în Sahara pentru că aveam o misiune:
să descopăr noi fosile ale unui dinozaur bizar, prădător uriaș
numit Spinozaur.
Câteva oase ale acestui animal au fost găsite
în deşerturile din Egipt
şi au fost descrise acum 100 de ani de către un paleontolog german.
Din nefericire, oasele au fost distruse în al II-lea război mondial.
Tot ce ne-a mai rămas sunt câteva desene și însemnări.
Din aceste desene,
știm că această creatură, care a trăit cu 100 milioane de ani în urmă,
era foarte mare,
avea spini mari pe spate, formând o cârmă magnifică,
cu fălci lungi şi subţiri, ca ale unui crocodil
şi dinţii conici, folosiţi probabil pentru prinderea prăzii alunecoase,
cum fac peştii.
Cam atât am ştiut despre acest animal în următorii 100 de ani.
Descoperirile m-au dus la graniţa dintre Maroc şi Algeria,
un loc numit Kem Kem.
E dificil să lucrezi acolo.
Ai de-a face cu furtuni de nisip, şerpi şi scorpioni,
şi găseşti cu greu fosile bune acolo.
Dar munca ne-a fost răsplătită.
Am descoperit multe specimene incredibile:
cel mai mare os de dinozaur găsit în această parte a Saharei.
Am găsit fosile de dinozauri prădători uriaşi
şi de dinozauri prădători de talie medie,
şi 7 sau 8 tipuri diferite de prădători asemănători crocodililor.
Aceste fosile erau depozitate într-o reţea fluvială,
care adăpostea un uriaş coelacanth, de mărimea unei maşini,
un monstru peşte-fierăstrău.
Pe cer, deasupra apelor era plin de pterozauri, reptile zburătoare.
Era un loc periculos,
nu unde ai dori să fii dacă ai avea o maşină a timpului.
Deci găsim toate aceste fosile incredibile de animale
care au trăit alături de Spinozauri,
dar ei înşişi au fost greu de găsit.
Descopeream doar bucăţele
şi speram că vom găsi un schelet parţial la un moment dat.
În sfârşit, de curând,
am găsit un loc deja escavat,
unde un vânător localnic de fosile găsise câteva oase de Spinozaur.
Ne-am întors la sit, am adunat mai multe oase
aşa că după 100 de ani avem în sfârşit alt schelet parţial
al acestei ciudate creaturi.
Am putut să-l reconstruim.
Acum ştim că Spinozaurul avea capul cam cât al unui crocodil,
diferit faţă de alţi dinozauri prădători, foarte diferit de T-Rex.
Dar informaţia cu adevărat interesantă vine din restul scheletului.
Avea spini lungi, formând o creastă dorsală.
Avem oasele piciorului şi ale craniului.
Labele picioarelor sunt late, ca nişte vâsle.
Foarte neobişnuit. Niciun dinosaur nu le avea aşa.
Presupunem că le-ar fi folosit să meargă pe sedimentele moi
sau poate pentru a înota.
Am studiat de asemenea microstructura fină a osului,
– structura internă a oaselor – şi am văzut că e densă şi compactă.
Asta e caracteristic pentru animalele care petrec mult timp în apă.
Ajută la controlul flotabilităţii în apă.
Am scanat toate oasele şi am construit un schelet digital.
Observând scheletul digital
a fost evident că era un dinozaur diferit de toţi ceilalţi.
E mai mare decât T.Rex
şi capul e caracteristic unui răpitor de peşti.
Tot scheletul arată că e „un iubitor de apă”:
oase dense, labele asemănătoare vâslelor şi membrele posterioare scurte,
ce caracterizează animalele acvatice.
Odată reclădită forma Spinozaurului
mă uit la legăturile muşchilor şi potrivirea pielii dinozaurului
şi văd că avem de-a face cu un monstru al râurilor.
Un dinozaur pradător mai mare decât T-Rex stăpânul acestui râu populat de giganţi,
hrănindu-se cu speciile acvatice prezentate mai devreme.
Într-adevăr am făcut o descoperire extraordinară.
E un dinozaur ca niciun altul.
Unii îmi spun că e o descoperire unică în viaţă,
că nu mai sunt multe lucruri de descoperit pe pământ.
Eu cred că nimic nu ar fi mai departe de adevăr.
Cred că Sahara e încă plină de comori,
iar când unii îmi spun că nu mai sunt locuri de explorat,
îmi place să citez un faimos vânător de dinozauri, Roy Chapman Andrews,
care a spus „Mereu te aşteaptă o aventură imediat după colţ
şi planeta încă are multe colţuri”.
Era adevărat acum multe decenii când a scris aceste rânduri,
dar e adevărat şi azi.
Mulţumesc!
(Aplauze)