Képzeld el a következőt:
a barátoddal szitkomot néztek,
és a képernyőn megjelenik a pimasz csatlós
egy négyszintes esküvői tortát cipelve.
Megbotlik,
és orral előre
beleesik a tortába.
A barátod a hasát fogja a nevetéstől, és azt mondja:
"Olyan nevetséges! Olyan ironikus!"
Hirtelen mit csinálsz?
Csatlakozol a nevetés-hangsávhoz,
és annyiban hagyod az irónia e súlyos félreértését?
Vagy az óvatosságot sutba dobva
elmagyarázod az irónia valódi jelentését?
Ha olyan vagy, mint én, az utóbbit választod.
Sajnos, az iróniát teljesen félreértik az emberek.
Szokásunk ezzel dobálózni,
ha látunk valami vicceset vagy véletlent.
És amíg a valódi irónia számos példája lehet vicces,
ez nem az ironikusság hajtóereje.
Egy helyzet csak akkor ironikus,
ha a történés szöges ellentéte annak, amire számítunk.
Ha A-ra számítasz, de B-t kapsz,
az ironikus.
Vegyük példának a bohózatszerű tortás helyzetet.
Ha valaki úgy jön be, hogy ingatagon egyensúlyoz valamit,
amit jobb lenne nem egyedül vinni,
megbotlik, elesik, és felfordulást csinál,
az vicces, de nem ironikus.
Igazából számítunk is rá, hogy valaki,
aki egyedül cipel egy hatalmas tortát, megbotlik.
Ilyenkor a valóság összhangban van az elvárásokkal,
tehát nem lehet szó iróniáról.
De mi van, ha a pimasz csatlós egy aranyéremmel a nyakán állít be,
amit tortavivésben nyert
az 1996-os olimpián Atlantában?
Mi van, ha a csatlós hivatásos tortafutár?
Akkor észszerű lenne az elvárás,
hogy az illető ügyesebb,
amikor nevetségesen nagy tortát visz.
Akkor, ha a botladozó csatlós nem felel meg az észszerű elvárásoknak,
megkapjuk az irónia tökéletes példáját.
Még egy példa.
Egy nyugdíjas, aki sms-ezik és blogol.
Az elterjedt, észszerű elvárás
az idős emberektől,
hogy nem szeretik és nem ismerik a modern technológiát,
hogy nehezen kapcsolják be a számítógépet,
vagy hogy a 80-as évekből való téglafonjaik vannak.
Senki nem várja el tőlük, hogy csatlakozzanak
a csúcs-technológiához,
az sms-ezéshez
vagy a blogoláshoz,
ami nekik biztos valami újmódi dolog,
ami "bezzeg az én időmben" nem volt.
Tehát ha nagyi előveszi az okostelefont,
hogy feltöltsön egy képet a műfogsoráról
vagy az unokáiról,
az iróniát eredményez.
A helyzetből fakadó észszerű várakozások nem felelnek meg a valóságnak.
Az az irónia.
Amíg a tortaejtő nem ironikus,
egy csomó olyan élethelyzet van, ami igen.
Menj, és fedezd fel az irónia valódi példáit.