Oko 365 miliona ljudi koristi engleski kao maternji jezik.
Više od dve milijarde drugih uče i govore engleski
kao drugi ili treći jezik.
Ukoliko govorite engleski,
razumeće vas skoro 2,5 milijarde ljudi.
Zašto biste naučili bilo koji drugi strani jezik?
NIje li to uzaludno gubljenje vremena?
Nelsona Mandelu su žestoko kritikovali
crni stanovnici Južnoafričke republike jer je govorio afrikans.
Odgovorio je:
"Kada čoveku pričaš na jeziku koji razume,
to ide u njegovu glavu.
Kada mu pričaš na njegovom jeziku,
to ide u njegovo srce."
Evo u čemu je stvar:
ako želite da pridobijete nekoga,
morate se obratiti njihovom srcu.
Pape znaju to.
Jovan Pavle drugi govorio je tečno oko deset jezika
i desetak drugih koje je slabije poznavao.
Gde god da je išao, pozdravio bi ljude
sa makar nekoliko rečenica na njihovom maternjem jeziku;
a to je bio veoma bitan faktor u njegovoj popularnosti.
Ljudi sa svekrvama iz inostranstva
ili svekrve iz inostranstva takođe to znaju.
Možda će pričati engleski sa svojim devojkama,
ali ako žele da budu u dobrim odnosima sa devojčinom majkom,
mladići su voljni da nauče najluđe jezike,
uključujući holandski.
(Smeh)
Obično to upali.
Zašto?
Pa, naš maternji jezik je u potpunosti vezan
za našu ličnost i identitet.
Cela naša lična istorija duboko je ukorenjena,
utopljena je u naš maternji jezik.
Postoji toliko sećanja i osećanja vezanih za reči, izraze,
čak i za gramatiku uz koju smo odrasli.
Ako naučite nečiji jezik,
pokazujete da ste zaista zainteresovani
za život, ličnost te osobe.
Koja svekrva ne bi bila polaskana?
Kada čujete svoj jezik, osećate se povezano.
Kada putujete
i pričate stranim jezikom danima ili nedeljama,
onog trenutka kada se ukrcate na avion
i kada vas posada pozdravi na sopstvenom jeziku,
znate da idete kući.
Kada bi maternji jezici imali miris,
mislim da bi mirisali na kolače
i prijatnu pileću supu
i bakin parfem -
možda čak i malo na moljce.
Ovo je možda razlog zašto izmišljeni jezici,
poput esperanta, nikad nisu zaživeli u razmeri u kojoj se moglo očekivati.
Koliko god dobro smišljeni,
jednostavni, laki za učenje,
nijedna zemlja nije kao svoj jezik usvojila neki veštački jezik.
Čak ni kao strani jezik koji bi se sistematski učio
u velikoj razmeri na duži period vremena,
iako su neki pokušavali.
Ali nekako, uprkos poteškoćama sa prirodnim jezicima,
poput iritantnih nepravilnosti,
razlike između pisanja i izgovora,
ponekad apsurdne složenosti gramatike -
ali uprkos svemu tome,
radije učimo jezike koji su organski rasli s ljudima.
Izmišljeni jezici se obraćaju glavi.
Prirodni jezici mirišu na kolače.
Za Nelsona Mandelu, učenje afrikansa bilo je "upoznavanje svog neprijatelja".
Rekao je: "Morate znati njihov jezik i njihove strasti
i nade i strahove, ako želite da ih pobedite."
Uradio je to. Uspelo je.
Ali ne radi se uvek o neprijateljima, zar ne?
Ovo se može primeniti na sve ljudske veze.
A ja ću biti poslednja da izjavim da su svekrve neprijatelji -
po definiciji.
Pre oko sedam ili osam godina,
vozila sam kroz Poljsku sa porodicom.
Prodavnice samo što se nisu zatvorile, a trebalo je da kupimo hranu.
Konačno smo videli supermarket sa druge strane ulice.
Jedini način da tamo stignemo na vreme bio je da napravimo polukružno skretanje.
To sam i uradila.
To je verovatno bilo opasno.
Definitivno je bilo protiv zakona.
Na parkingu, pre nego što sam stigla čak i da ugasim motor -
čula sam kucanje.
Spustila sam prozor i pojavila su se dva para očiju.
Svaki par očiju nalazio se na policajcu.
Ne mogu da kažem da naročito tečno govorim poljski
u najboljem slučaju,
ali mogla sam da održavam jednostavan razgovor.
Ali u toj situaciji, ipak, sa krivom savešću,
oči u oči sa dva predstavnika zakona u uniformama,
svaka smislena poljska reč koju sam znala prosto je isticala iz mene.
Ali nisam pomislila ni na sekund
da se sa ovom situacijom nosim na engleskom.
Engleski bi mi verovatno dao lingvističku prednost,
ali od toga bi policajcima verovatno bilo neprijatno.
Bila sam odlučna da se držim poljskog.
Kako?
Taj sićušni ugao Poljske u mom mozgu prosto se ispraznio do kraja,
osim jedne stvari.
Bila je jedna stvar koju sam tako često ponavljala
da sam mogla da je recitujem u snu.
Bila je to dečja pesmica,
o bolesnoj žabi.
(Smeh)
To sam imala.
Znam da je to bilo bizarno, ali izbrbljala sam:
(Poljski) "Žabi je bilo loše
pa je otišla do lekara i rekla da je bolesna.
Doktor stavlja naočari jer je bio prilično star."
Pogledala sam policajce.
Zurili su u mene.
(Smeh)
Čini mi se kao da se jedan od njih počešao po glavi.
A onda su se nasmejali.
Smejali su se.
Onda sam se opustila,
dovoljno da mi nekoliko bitnijih reči
dođe nazad do glave,
mogla sam da skrpim nekoliko polurečenica
nalik na: "Puno žao, potrebna hrana, neću nikad više."
Pustili su me.
Dok sam uletela u prodavnici, izustili su: (Poljski) “Szczęśliwej podróży!"
"Lep put vam želimo!"
Nije mi namera da vas podstaknem da učite strane jezike
kako biste putovali po svetu, kršili zakon i izvlačili se s time.
Ali ova mala epizoda ilustruje kako nekoliko reči,
koliko god prostih ili luckastih, samo nekoliko reči,
može da ode pravo do srca i otopi ga.
Usput, postojala je jedna alternativa bolesnoj žabi.
Bila je još jedna stvar koju sam znala jednako dobro,
pesma o napijanju.
(Smeh)
Time možda ne bih dobila osmeh,
možda putovanje do lokalne policijske stanice
na alko-test.
Ne morate da naučite mnogo jezika
i ne morate da ih naučite detaljno.
Mnogo se uradi sa malo toga.
Deset reči do srca mogu imati veći uticaj
nego hiljadu reči do glave.
Uvek možete odabrati da koristite engleski i da se nađete na pola puta.
Ali možete i odabrati da budete osoba koja će preći tu polovinu
i upoznati novog poznanika ili suparnika, ko god to bio,
upoznati ih na njihovoj teritoriji.
Govorenje tuđeg jezika vas ne čini slabim,
već dokazuje vašu snagu.
Osoba koja ima hrabrost i potrudi se da pređe granice,
osoba je koja pobeđuje na kraju.
Ne bojte se da grešite. Greške vas čine ljudima.
A ovde imate bonus:
ukoliko pogrešite tamo negde,
dajete priliku drugima da vam pomognu, da vas sretnu.
Na ovaj način, veza koju ste započeli biće jača.
Onda, da li želite da vas razumeju
ili da se povežete?
Nastavimo da učimo i koristimo engleski.
Kako bismo komunicirali sa izmešanim publikama, kao na TEDx-u.
Engleski je moćan alat za deljenje znanja,
za međunarodne skupove o svetskim problemima.
Pre svega, engleski je autoput do 365 miliona srca.
Za 365 miliona ljudi, engleski miriše na kolače.
Ali zašto stati tu?
Zašto ne napraviti dodatni napor
i naučiti još najmanje jedan strani jezik?
Postoji mnogo različitih vrsta kolača.
Hajde da probamo neki novi kolač.
Hvala vam.
(Aplauz)