World Wide Web-ul
de unde urmărești acest video
e folosit în fiecare zi de milioane de oameni
pentru a verifica vremea,
a comanda mâncare,
a comunica cu prietenii,
a strânge fonduri,
a comunica știri
sau a începe revoluții.
Îl folosim pe calculator, telefon, chiar și în mașină.
E pur și simplu acolo,
în jurul nostru, mereu.
Dar ce este mai exact?
În primul rând, World Wide Web-ul nu înseamnă Internet,
deși este confundat adesea.
Internetul e doar modul în care calculatoarele sunt interconectate
pentru a partaja informații.
Când a apărut internetul,
calculatoarele comunicau direct între ele.
Azi, rețelele sunt pretutindeni
și astfel calculatoarele pot comunica cu ușurință.
Comunicarea prin internet
are multe întrebuințări
precum email, transfer de fișiere sau video-conferințe.
Dar cea mai comună funcție e accesarea World Wide Web-ului.
Gândiți-vă la el ca o adunătură de zgârie-nori
fiecare reprezentând un server web,
un calculator mereu conectat la internet,
creat specific pentru a stoca informație și a o partaja.
Când cineva creează un website,
închiriază o cameră din zgârie-nor,
o umple cu informație pe care o valorifică organizat
pentru a permite accesul altor persoane.
Deținătorii clădirilor care închiriază spațiul
se numesc gazde-web,
dar oricine poate crea un server web
cu echipament adecvat și câteva cunoștințe.
Pentru a deține un website, mai e nevoie de ceva
fără de care ne-am pierde prin oraș,
fără a găsi ceea ce căutăm.
Aceasta e adresa web ce constă în numele domeniului.
Ca o adresă reală,
o adresă web îți permite să ajungi unde dorești.
Informația e stocată în site-uri web
sub formă de limbaj web
precum HTML și JavaScript.
Când găsim site-urile pe care le căutăm,
motorul de căutare preia codurile din site
și le transformă în cuvinte, grafică și video.
Nu e nevoie să știm un limbaj special
pentru că motorul de căutare creează o interfață grafică pentru noi.
Deci, în multe feluri,
World Wide Web-ul e un mare oraș virtual,
unde comunicăm unii cu alții în limbaje codate
traduse de motorul de căutare.
Așa cum nimeni nu deține orașele,
nimeni nu deține Web-ul,
ne aparține tuturor.
Oricine își poate deschide o afacere aici.
E posibil să plătim un furnizor de servicii de internet pentru acces,
o companie gazdă pentru a închiria spațiu web,
sau să înregistrăm o adresă web.
Precum furnizorii de servicii dintr-un oraș,
aceste companii furnizează servicii cruciale,
dar totuși nici ei nu dețin Web-ul.
Ce îl face totuși atât de special e chiar numele.
Înainte, consumam majoritatea informațiilor în mod liniar.
Fie prin cărți sau articole din ziar,
fiecare propoziție era citită cap-coadă, pagină cu pagină,
liniar, până se ajungea la final.
Dar nu așa funcționează creierul nostru.
Gândurile noastre sunt interconectate,
amintirile și emoțiile
sunt o rețea conectată, ca o pânza de paianjen.
Tim Berners-Lee, tatăl World Wide Web-ului,
a înțeles nevoia de informație organizată
care să imite natura umană.
Web-ul face asta prin (hiper)linkuri.
„Legând” câteva pagini dintr-un site web
sau chiar redirecționându-te spre alte site-uri
pentru a extinde informația sau ideile de îndată ce le accesezi,
(hiper)linkurile permit Web-ului să funcționeze precum creierul uman.
Web-ul e vital vieții noastre datorită conținutului și structurii
ce reflectă atât societatea, cât și mințile individuale.
Ne conectează gândurile depășind granițe,
nu doar de etnie, vâstă sau sex,
ci și de timp și spațiu.