[В момент осяяння... ]
Зараз 1816 рік.
35-річний лікар Рене Лаеннек
гуляє по Парижу.
Він зупиняється і спостерігає, як двоє дітей спілкуються
за допомогою довгого шматка дерев'яної дошки:
один притискає її до вуха,
а другий шкребе з протилежного боку
і створює звук, який посилюється під час проходження по дереву.
Згодом Лаеннека викликають до дівчини з хворим серцем.
Вона вже достатньо доросла,
і Лаеннек не наважується притиснутися вухом
безпосередньо до її грудей.
Згадавши про дітей з дошкою,
Леннек у момент осяяння
скручує у трубку шматок паперу
та притискає один кінець до вуха,
а інший — до грудей дівчини.
Він радіє, почувши чіткий звук.
Наступні три роки Лаеннек розробляє пристрій,
випробовує різні матеріали та механізми,
і, в результаті, віддає перевагу дерев'яній трубці зі змінною насадкою.
Його винахід стає попередником сучасного стетоскопа
з металу, гуми та пластмаси.