Radovednost:
blagoslov ali prekletstvo?
Paradoksalnost te lastnosti
je bila poosebljena, za stare Grke,
v mističnem liku Pandore.
Legenda pravi
da je bila prva smrtna ženska,
ki je zaradi svoje izrazite radovednosti, pognala v tek pretresljive dogodke.
Pandori je vdahnil življenje Hefajst, bog ognja,
ki se je obrnil k svojim božanskim spremljevalcem, da bi jo naredili izjemno.
Od Afrodite je prejela dar globokega čustvovanja,
od Hermesa, je pridobila mojstrstvo nad jezikom.
Atena jo je obdarila z darom obrtništva in pozornosti na detajle,
in Hermes ji je dal ime.
Na koncu ji je Zevs podaril dve darili.
Prvo je bilo lastnost radovednosti,
ki se je naselilo v njenem duhu in jo vneto poslalo v svet.
Drugo je bilo težka skrinjica, okrasno ukrivljena, težka za držanje -
in nepredušno zaprta.
Ampak vsebina, ji je požugal Zevs, ni za oči smrtnikov.
Skrinjice ni smela odpreti pod nobenim pogojem.
Na Zemlji je Pandora srečala in se zaljubila v Epimeteja, nadarjenega titana,
ki mu je bila zadana naloga oblikovati naravo po Zevsovih navodilih.
Poleg je delal njegov brat Prometej,
ki je ustvaril prve ljudi,
a bil za vedno kaznovan, ker jim je podaril ogenj.
Epimetej je obupno pogrešal brata,
toda v Pandori je našel drugo, ognjevito dušo za druženje.
Pandora je bila navdušena nad življenjem na Zemlji.
Zlahka je izgubila fokus in postala nepotrpežljiva,
zaradi želje po znanju in raziskovanju svoje okolice.
Pogosto je pomislila na vsebino zapečatene skrinjice.
Kakšen zaklad je bil tako velik, da ga človeške oči nikoli ne bi smele videti,
in zakaj je bil zaupan v njeno skrb?
Srbeli so jo prsti. Odprla bi skrinjico.
Včasih je bila prepričana, da je slišala šepetanje glasov,
in vsebino, ki je ropota notri,
kot da se želi osvoboditi.
Njena enigma jo je spravljala v norost.
Sčasoma je Pandora postajala vedno bolj in bolj obsedena s skrinjico.
Zdelo se je, da jo sila, močnejša od nje, vedno bolj privablja k skrinjici,
in v kateri odmeva njeno ime glasneje in glasneje.
Nekega dni ni več zmogla.
Stran od Epimeteja,
je strmela v mistično skrinjico.
Samo na hitro bo pogledala notri,
in potem se lahko znebi teh misli za vedno....
Toda ob prvi razpoki na pokrovu, se je skrinjica na stežaj odprla.
Pošastna bitja in grozljivi zvoki
so prihajali iz oblaka dima, ki je zavihral okoli nje, vreščaje in pokajoče.
Polna groze,
je Pandora tepla po zraku v upanju, da jih usmeri nazaj v njihov zapor.
Toda bitja so se izmuznila s strašnim oblakom.
Ko so se valili stran, so jo obšle zle slutnje.
Zevs je uporabil skrinjico kot zapor
za vse zle sile in trpljenja, ki jih je ustvaril -
in enkrat izpuščene,
ne morejo biti več zadržane.
Medtem ko je jokala,
je Pandora slišala odmev znotraj skrinjice.
To ni bilo grozno šepetanje demonov,
ampak lahkotno zvončkljanje, ki se je zdelo da ji lajša tesnobo.
Ko je ponovno dvignila pokrov in pokukala v skrinjico,
je posijal ven topli žarek svetlobe in odletel stran.
Ko je opazovala svetlobo utripati, zaradi zla, ki ga je izpustila,
so bile Pandorine bolečine ublažene.
Vedela je, da je odprtje skrinjice nepovratno -
je ven spustila tudi upanje, da bo kljub težavam lahko omilila njen učinek.
Danes Pandorina skrinjica predstavlja ekstremne posledice
pri igranjem z neznanim -
Pandorina goreča radovednost prav tako ponazarja dvojnost
ki leži v srcu človeške želje po poizvedovanju.
Ali smo zavezani k temu, da raziščemo vse, česar ne vemo,
da rudarimo zemljo za več,
ali je nekateri skrivnosti
bolje pustiti nerazrešene?