Nacházíme se v Kapitolských muzeích v Římě a díváme se na jezdeckou sochu
císaře Marka Aurelia.
Nevíme přesné datum, ale pochází z období let 176 nebo 180 našeho letopočtu.
Je na novém místě, protože jí škodily dřívější podmínky
a tak musela být přesunuta z Kapitolu, kam ji Michelangelo umístil.
To je důležitý fakt, protože nevíme, kde se původně v Římě nacházela.
Opravdu významné je, že se jedná o jedinou jezdeckou sochu své velikosti, která se
dochovala z období antiky. A víme, že jich byly v Římě tucty.
Byly vytvořeny na oslavu triumfálního návratu císaře.
Také proto má na císař na koňském hřbetě zcela jasný výraz autority.
Císařova levá paže lehce drží otěže nebo jak bychom to v oné době nazvali.
Pravou ruku má vztyčenou oslovujíc římské občany.
Pocit jistoty v jeho póze a v tomto rozsahu je obrovský.
Socha se dochovala, protože se mělo za to, že představuje Konstantina,
císaře, který uzákonil v Římské říši křesťanství a tak socha
nebyla roztavena kvůli bronzu tak, jako téměř všechny ostatní jezdecké sochy.
Tato socha by bývala mohla skončit jako dělo.
Takže máme štěstí, že se dochovala a měla obrovský vliv v renesanci
na umělce počínaje Donatellem a Leonardem da Vinci.
Ztracena je samozřejmě také schopnost odlít z bronzu objekt této velikosti.
A to jen ukazuje, jak vynikající byli starověcí Římané,
a to jak při zacházení s materiálem, ale také v zobrazení,
opravdového povědomí o těle a svalstvu.
A o anatomii koně, kráčejícím vpřed, je tak živý a jako opravdový.
Záhyby krku, když sklopí hlavu.
A záhyby na rouchu, které má na sobě Marcus Aurelius.
Jak padá a je ovinuté přes jeho nohu a hřbet koně. Na soše je také něco
opravdu skvěle momentálního a současně velmi nadčasového.
Kůň kráčí, jeho přední noha je vztyčena, a stále cítíme krásný smysl pro rovnováhu.
Kůň je v pohybu, táhne doprava.
Aurelius má ve své levé ruce otěže, takže můžeme zpozorovat napětí, ve kterém
tak trochu vypadá, že ho přitahuje zpět a kůň stáhne hlavu trochu vzad.
Současně to vypadá, že se pravá strana jeho těla pohybuje vpřed
a naklání se doprava, celou dobu je tu živost.
Je tu také jednota mezi tímto úžasně silným zvířetem a Markem Aureliem,
který má nad koněm plnou kontrolu.
A dokonce mu v tom pohyb dopředu, když přitahuje koně trochu zpět, brání.
Správně, jeho levá ruka drží otěže, ale je to pouze letmý dotek, ačkoli velí
tomuto úžasně silnému zvířeti.
Zdá se mi to nebo je na koně trochu moc velký?
Nevíte, jestli byla socha odlita jako celek?
Socha by byla odlita z jednotlivých dílů a poté byla sestavena
a následně by byl bronz opracován tak, aby překryl spoje.
Toto dílo připomíná významného muže a jeho velké činy, což bylo v Renesanci zásadní.
S rozkvětem humanismu, poznání úspěchů jednotlivce,
jeho znázornění v podobizně.
To jsou věci, které ve středověku vymizely.
Zájem o zobrazení jak jeho autority, jeho pozice ve společnosti, ale také
schopnost umělecky vylíčit tělo a zájem o toto vylíčení - všechny tyto věci
přicházejí s renesancí znovu tak, jak původně přicházely v době klasické.