ביולי 1969,
שלושה אמריקאים טסו לחלל.
עכשיו, הם נחתו על פני הירח,
הם עשו את הקפיצה הגדולה לאנושות המפורסמת.
באז אולדרין, ניל אמסטרונג, הם הלכו על פני השטח,
הם הציבו את הדגל הזה.
זהו רגע שנחגג בצדק כמאורע שבאמריקה נחשב לניצחון.
אנחנו חושבים שזה היה הישג מדהים.
אבל הם לא רק הותירו אחריהם את הדגל הזה.
הם גם השאירו מאחוריהם שלט.
השלט הזה הוא חפץ יפה,
וכזה שאני רוצה לספר לכם קצת עליו.
ראשית, אולי שמתם לב שיש עליו שני גלובוסים,
המייצגים את כל כדור הארץ.
ואז יש את ההצהרה היפה:
"באנו בשלום בשם כל האנושות".
עכשיו, במבט ראשון, זוהי פשוט שפה פואטית נחמדה,
אבל היא גם כתובה בגופן שמושלם לאירוע הזה.
הוא נראה תעשייתי, הוא נראה מהונדס.
יש לו גם את השם הטוב ביותר
שאפשר להמציא למשהו שמוצב על הירח: Futura (פוטורה).
אני רוצה לספר לכם על גופנים,
ולמה הגופן הזה מושלם למאורע הזה.
אבל זה למעשה יותר מסתם עניין טקסי.
כשכולכם הגעתם לכאן היום,
הייתם בעצם צריכים לחשוב על גופנים,
אולי לא ידעתם את זה,
אבל באופן בלתי מודע, כולכם מומחים לטיפוגרפיה.
טיפוגרפיה היא מדע שחוקר איך גופנים מתקיימים בעולם שלנו,
הם השפה הויזואלית של המילים בהן אנחנו משתמשים.
והנה מה שמצחיק כאן,
אני יודע שבשונה ממני, אתם לא חנונים של גופנים,
אולי חלק מכם כן, אבל גם אם אתם לא, זה בסדר.
כי אני יכול לבלות שעות כל יום
בניסיון לבחור את הגופן המושלם לפרויקט המושלם.
או שאני יכול להוציא אלפי דולרים בכל שנה, בניסיון להשיג כאלה עם המאפיינים המתאימים.
אבל כולכם בעצם מבלים שעות כל יום בהערכת גופנים.
אם אתם לא מאמינים לי, תחשבו על איך הגעתם הנה.
כל אחד מכם היה צריך לשפוט לפי הסימנים
ואולי אפילו בפלאפון שלכם,
באיזה אותות לבטוח ומאיזה להתעלם.
אתם הערכתם גופנים.
או אולי כשאתם קונים מוצר חדש,
אתם צריכים לחשוב על האם משהו הוא יקר
או זול או קשה להשגה או קל למציאה.
והמצחיק כאן הוא
שזה אולי לא נראה מדהים עבורכם,
אבל ברגע שאתם רואים משהו שלא במקומו,
אתם מזהים אותו מייד.
(צחוק)
מה שאני אוהב בטיפוגרפיה,
והסיבה שאני אוהב גופנים, והסיבה שאני אוהב את Futura,
היא שעבורי, מה שאני חוקר נמצא בכל מקום.
בכל רחוב שאני הולך בו, בכל ספר שאני קורא,
כל מה שאני קורא מלא בדבר שאני אוהב.
ברגע שאתם מבינים את ההיסטוריה ומה קרה בטיפוגרפיה,
אתם בעצם מקבלים את ההיסטוריה של כל מה שקרה לפניכם.
וזה הגופן Futura.
כפי שאמרנו קודם, זהו מודרניזם בקטנה.
זאת הדרך בה מודרניזם חדר למדינה הזאת
והפך אולי לגופן הפופולרי או הרווח ביותר
במאה העשרים.
"פחות הוא יותר", נכון, אלה הן הססמאות של המודרניזם.
ובתחום האומנות הויזואלית, התרחש תהליך דומה.
בואו נתמקד ברובד הראשוני, נתמקד בצורות הבסיסיות,
נתמקד על גיאומטריה.
אז Futura למעשה מגלם את זה.
אולי שמתם לב שבצורות המופיעות בFutura
יש מעגלים, מרובעים, משולשים.
חלק מהצורות כולן מבוססות על מעגלים,
כמו האות O, D ו-C,
ולאחרות יש את הקודקוד המחודד של המשולש.
אחרות פשוט נראות כאילו הן עוצבו
בעזרת סרגל או מצפן.
הן מעבירות תחושה גיאומטרית, מתמטית, מדויקת.
למעשה, כל המערכת הזו מגלמת את הדרך
בה גופן זה עוצב.
על מנת שלא יראה כמו גופנים אחרים, שיהיה משהו חדש.
כאן הוא מופיע בעובי דק, בינוני ועבה.
לכל המשפחה יש דברים שונים שאפשר להבליט בה.
זה היה שינוי מכוון מהעבר,
משהו שנראה כאילו הוא עוצב בידי מכונה, ולא בידי אדם.
כשאני אומר לא בידי אדם, זה מה שאני מתכוון.
זה מה שאנחנו אולי מדמיינים,
כשאנחנו מעצבים משהו בעזרת מכחול או עט קליגרפי.
שישנם חלקים עבים ודקים.
ואפילו גופנים יותר מסורתיים כמו למשל Garamond,
יש בהם מאפיינים של המערכת הישנה הזו
בה אתם יכולים לראות את האות A בה החלק העליון נהיה יותר דק,
ועבה יותר לכיוון מטה,
כי הוא מנסה להיראות כאילו הוא עוצב בידי אדם.
אבל Futura, בניגוד לכך,
עוצב כך שיראה כאילו לא נגעה בו יד אדם,
כאילו עוצב בידי מכונה,
עבור עידן המכונה, העידן התעשייתי.
יש כאן בעצם מניפולציה
שפול רנר, המעצב שעיצב את זה ב-1927 השתמש.
אם תסתכלו על האופן בו
הצורה המעגלית מתחברת לצלע האופקית,
תראו שהיא מתחדדת מעט.
וזאת אחת ממאות הדרכים
בה גופן זה עוצב כך שיראה מושלם מבחינה גיאומטרית,
למרות שהיא לא מושלמת מתמטית.
וזה מה שמעצבי גופנים עושים כל הזמן
כדי לעצב גופנים, בכל יום.
היו גם מעצבים אחרים שעשו דברים דומים באותו הזמן באירופה ובאמריקה.
אלה הן כמה דוגמאות אחרות מצוינות מאירופה,
שמנסות ליצור משהו חדש עבור העידן החדש, רגע חדש בזמן.
אלה הן כמה אחרות מגרמניה
שבדרכים מסוימות נראות דומות מאוד לFutura,
בחלקן המותן גבוהה יותר או נמוכה יותר או שהן בעלות פרופורציות אחרות.
אז למה Futura כבשה את העולם?
במקרה הזה, אם אתם יכולים לקרוא את הכותרות כאן,
חלק מהשמות האלה לא ממש מתגלגלות על הלשון:
Erbar, Kabel Light, Berthold-Grotesk, Elegant-Grotesk.
אלה אינם בדיוק שמות מוכרים, נכון?
אז כשאתה משווה אותם לFutura,
אתה מבין שזאת היתה בחירה ממש טובה של צוות השיווק.
מה שמדהים לגבי השם הזה --
אתם יודעים, מה יש בשם הזה הוא שזהו שם
שלמעשה מעורר תקווה, ומושג לגבי העתיד.
וזאת בעצם לא המילה לעתיד (Future) בגרמנית,
זה לא היה שם גרמני,
הם למעשה בחרו משהו
שיפנה לקהל הרבה יותר רחב, קהל אוניברסלי.
וכשאתם משווים אותו למה שנעשה באמריקה --
אלה הם הגופנים מאותה התקופה
בארצות הברית של שנות ה-20,
עזים, חצופים, מתרברבים.
כמעט אפשר לחשוב על זה כמעט כמו התנהגות שוק המניות
כשכולם השתגעו בשנות ה-20.
ומכאן אפשר להבין שFurura עשה משהו מהפכני.
אני רוצה לקחת צעד אחורה ולדבר על דוגמה לגופן שאנחנו משתמשים בו.
אז זהו השער למגזין שכולם בטח מכירים היום "ואניטי פייר".
ככה הוא נראה ב1929, בקיץ.
ובאופנים רבים, אין שום פסול בעיצוב הזה.
הוא טיפוסי לחלוטין לשנות ה-20.
ישנו תצלום של אדם חשוב,
במקרה הזה פרנקלין רוזוולט, שהיה אז מושל ניו יורק.
הכל נראה ממורכז, הכל נראה סימטרי.
עדיין יש קצת קישוטיות,
אז אולי יש כאן עדיין כמה שרידים מ״האישה הצבועה״ (סרט פופופלרי משנות ה-20)
ולא מודרני באופן מלא.
אבל הכל נראה די מגובש.
יש אפילו אותיות גדולות שיעזרו לך להיכנס אל הטקסט.
אבל כל זה השתנה מהר מאוד ובאוקטובר 1929
מעצב בן העיר ברלין בא ועיצב מחדש את "ואניטי פייר".
וככה זה נראה עם Futura.
במקום המושל
עכשיו יש לנו תצלום של תמונת נוף אבסטרקטית ויפה,
במקרה הזה, האוקיינוס.
במקום אותיות גדולות, אין כלום.
ותבנית א-סימטרית מחליפה את זו הממורכזת.
וזה מקצין עוד יותר ככל שנעמיק יותר במגזין.
במקרה הזה, א-סימטריות יותר דרמטית.
במקרה הזה, איורים של פבלו פיקאסו, הנעים על פני הדף
ושוברים את ההפסק שבין שני הדפים.
וישנו משהו אפילו יותר רדיקלי.
אם תסתכלו מקרוב על Futura תוכלו לשים לב למשהו.
אולי לא תראו אותו בהתחלה,
אבל אין שום אותיות גדולות בכותרת או בתחילת המשפטים בדף.
אולי אתם חושבים שזה לא כזה קיצוני,
אבל אם תיקחו כל מגזין או ספר או תפתחו כל אתר אינטרנט,
אני מבטיח לכם, לא תמצאו בקלות מקבילה לכך.
זהו עדיין רעיון מהפכני.
ולמה הוא כל כך מהפכני?
כשאנחנו חושבים על מה המשמעות של אותיות גדולות,
הן מבטאות משהו חשוב,
בין אם זה השם שלנו, התואר שלנו,
או אולי פשוט שם החברה שלנו,
או הלוגו שלנו.
למעשה, אפשר לומר שאמריקה היא מולדת האותיות הגדולות.
אנחנו אוהבים לשים אותן בכל דבר.
(צחוק)
אבל תחשבו כמה מהפכני זה יהיה
אם היינו מציגים מגזין בו העלמנו את כל האותיות הגדולות.
אולי היה לזה את אותה ההשפעה של כוח פוליטי
של הדיון סביב שמות תואר כיום בחברה.
בשנות ה-20,
מספר שנים לאחר המהפכה הקומוניסטית ברוסיה הסובייטית.
ועבורם, זה למעשה ייצג חדירה סוציאליסטית לתוך אמריקה.
שימוש רק באותיות רגילות הוא אקט של שוויוניות,
הנמכה של הכל לשדה פעולה אחד שוויוני.
זה עדיין רעיון די מהפכני.
תחשבו כמה פעמים אתם שמים אותיות גדולות על משהו
כדי שיהיה לו יותר כוח או יוקרה.
אז עבורם לעשות דבר שכזה היה הדרך שבה Futura מגלם את הרעיון הזה.
מעצבים אחרים עשו דברים אחרים עם Futura.
אחרים הביאו רעיונות אחרים של מודרניזם,
בין אם היו אלה סגנונות איור חדשים ומעניינים,
או סגנונות קולאז' חדשים ומעניינים לעיצוב.
או אפילו פשוט כריכות ספרים חדשות,
בין אם הם באו מאירופה.
אבל הנה מה שמצחיק כאן.
בשנות ה-20, אם רצית להשתמש בגופן חדש,
לא יכולת פשוט להוריד אותו למחשב שלך.
היית צריך להשיג את חתיכות המתכת עצמן.
אז אמריקאים שרצו לאמץ את זה
ולהפוך אותו לחלק מהמערכת שלהם,
משהו שיוכלו להשתמש בו בטיפוגרפיה יומיומית,
בין אם במודעות או בכל דבר אחר,
הם היו צריכים להשיג את גופני המתכת.
אז כאמריקאים קפיטליסטים טובים, מה עשינו?
הכנו כל מיני עותקים.
כאלה שלא היה להם שום קשר לשם Futura,
אבל נראו דומים לו,
בין אם זה Spartan או Tempo.
ולמעשה, עד תחילת מלחמת העולם השניה,
התאגידים האמריקאים ניסו להחרים מוצרים נאציים.
אבל הם אמרו, "תשתמשו בעותקים שלנו.
תשתמשו ב20th Century, ב-Spartan, תשתמשו ב-Vogue, ב-Tempo.
אלה כולם זהים לFutura".
ולמעשה, רוב האנשים אפילו לא טרחו ללמוד את השמות החדשים,
הם פשוט קראו לכולם Futura.
אז אמריקה אימצה את הגופן הזה,
כבשה אותו והפכה אותו לשלה.
אז עד לסוף מלחמת העולם השניה,
האמריקאים השתמשו בו להכל,
בין אם מדובר בקטלוגים, באטלסים,
אנציקלופדיות, טבלאות או גרפים,
לוחות שנה או אפילו חומרי פרסום פוליטיים.
ואפילו בלוגו של קבוצת פוטבול חדשה.
השתמשו בגופן הזה בחלק מהפרסומים החשובים ביותר של המאה ה-20.
אז במציאות הזאת
כשהממשלה האמריקאית בחרה בגופן
להשתמש בו אחרי מלחמת העולם השניה למפות ופרוייקטים חדשים,
הם בחרו בFutura.
זו לא הייתה בחירה מדהימה, זו לא הייתה בחירה רדיקלית,
לא היה לזה שום קשר לקומוניזם.
אבל במקרה הזה, השתמשו בגופן הזה לחלק מהמפות החשובות ביותר,
אז המפה הזו, מפת חיל האוויר ב-1962,
או המפות בהן השתמשו בויאטנם ב-1966.
כך שזו לא היתה הפתעה
כשהאסטרונאוטים התחילו את תכנית מרקורי,
כשג'ון גלן הקיף את כדור הארץ,
שהטבלאות והמפות בהן הוא השתמש היו כתובות ב-Futura.
ולמעשה, כשתכנית מרקורי התחלפה בתכנית אפולו,
הם התחילו להשתמש בגופן ליותר ויותר דברים.
במקרה הזה זאת היא תכנית בטיחות.
או אפילו בפאנלים של המכשירים,
או בעזרי הניווט.
או אפילו בתרשימים שהראו איך המערכת כולה פועלת.
אבל הנה מה שמדהים.
לא השתמשו בגופן רק לניירות שחילקו לאנשים.
השתמשו בגופן גם לצרכי ממשק,
עבור כל מערכת שעזרה לאסטרונאוטים
ללמוד איך לתפעל את המכשיר.
נאסא אינו תאגיד אחד גדול שמייצר הכל.
היו להם מאות על גבי מאות של קבלני משנה --
בואינג, IBM, מקדונל דגלאס --
כולם ייצרו מכונות שונות.
דמיינו מה היה קורה אם האסטרונאוטים היו צריכים להשתמש בגופן שונה ומערכות שונות
עבור כל רכיב בו הם נעזרו בחללית.
זה היה יוצר מצב בלתי אפשרי לניווט
והיה נוצר עומס קוגניטיבי
בכל פעם שהם היו צריכים לפתוח מערכת חדשה.
אז במקרה הזה , Futura שימשה כממשק
שסייע לנווט את המורכבות ולהקל על התהליכים.
והוא לא הופיע רק על גבי כפתורים, אלא גם על גבי תגיות,
על גבי מנות המזון,
ועל גבי ערכות הכלים שלהם.
השתמשו בו על ידיות שהורו להם מה לעשות.
למעשה, אולי אפילו בחלק מהממצבים
בהם הם נזקקו לפישוט של תהליכים מורכבים,
ההוראות הודפסו כולן בFutura,
כך שיוכלו לדעת מה לעשות באותו המצב.
הם לא היו צריכים לזכור הכל בראש,
הידע היה מודפס וזמין להם להתייעצות.
במקרה הזה, Futura סייע להם להפוך את המערכת הזאת,
שכבר היתה מערכת מאוד קשה ומאוד מורכבת,
לקצת פחות מורכבת.
למעשה, הדבר הראשון או האחרון שאסטרונאוט היה רואה
כשהיה נכנס או יוצא מהחללית
היה כתוב בFutura.
אחת הדוגמאות הכי אהובות עלי לאיך futura מופיע כך
היא למעשה המצלמה הזאת.
זאת היא מצלמת Husselblad שיוצרה על ידי חברה שוודית.
היא מצלמה טובה, חלקכם אולי השתמשתם במצלמה כזו,
היא נחשבת בעיני צלמים מקצועיים כמצלמה ממש טובה.
ואולי תשימו לב, אם אתם מבינים במצלמות,
שנעשו במצלמה הזאת כמה שינויים.
במקרה הזה, מודבקות מדברות על כל מיכלי סרט הצילום,
או על חלקים אחרים של המצלמה, כמו כאן.
מה שזה אפשר לנאסא לעשות,
זה לשכלל את יכולותיהם של האסטרונאוטים.
הם לא היו צלמים מקצועיים, או מומחי אומנות.
אבל הם יכלו לוודא שהם ידעו איך להשתמש במצלמה הזאת
בגלל המדבקות שמודבקות שם בגופן Futura.
אז במקרה הזה,
Futura אימצה ואפשרה להם לקבל לגיטימציה
בדברים בהם הם השתמשו.
במקרה הזה לא להוציא את סרט הצילום לפני תהליך החשיפה.
שבמקרה הזה, היינו מפסידים
חלק מהתמונות המדהימות שיש לנו ללא המדבקה הזו.
כשאנחנו רואים משהו קישוטי כמו זה, מדבקה טקסית,
או משהו כמו השלט הזה על הירח,
אנחנו מבינים שFutura היא יותר ממשהו טקסי.
משהו יותר מאשר דבר שפשוט נבחר בגלל העיצוב שלו.
למעשה, לFutura היתה סמכות,
היתה לו לגיטימציה וכוח שנבעו מהבחירה הזו.
יש עוד דבר אחד שאני רוצה להעלות לקראת סיום.
וזה שFutura מספר לנו סיפור.
וזה מה שאני אוהב בגופנים, שהם כולם מספרים סיפורים.
ובמקרה הזה, הגופן הזה מספר סיפור עוצמתי מאוד
על הטמעה, על משהו שאומץ באמריקה
והפך לחלק מהתרבות שלה.
וזה אחד הדברים הטובים והגרועים ביותר שאמריקה עושה,
שאנחנו מאמצים דברים לתוך התרבות שלנו ואז מקיאים אותם שוב
וטוענים שהם שלנו.
ובמקרה הזה, Futura משקפת בדיוק מה שקרה עם הטכנולוגיה
בבסיס כל המערכת.
Futura היה גופן גרמני שאומץ והפך למוצר אמריקאי.
וכך גם הטכנולוגיות:
הטילים, המדענים, כולם באו גם הם מגרמניה.
אז במידה מסוימת, הגופן הגרמני הזה כתוב על שלט אמריקאי
משקף בצורה מושלמת מה שקרה עם הטכנולוגיה.
ובמקרה הזה,
כשאתם חושבים על הסיפור הזה אתם מבינים שהטיפוגרפיה על הירח
מייצגת לגיטימציה, מייצגת סמכות,
וזה נתן להם, לאסטרונאוטים, את הכוח להגיע לירח.
תודה רבה.
(מחיאות כפיים)