יש משהו מאוד... מדולורי באגדות. אבני הבניין היחדים
נטועים היטב ולא נוטים להשתנות - הדרך שהם מסודרים יחד
הוא מה שהופך את הסיפור לייחודי. יש נסיכים נאים, נסיכות יפיפיות, אבירים נועזים,
מלכים ומלכות נדיבים, קוסמים מרשעים, קוסמים טובים, איכרים אמיצים,
הורים חורגים אכזריים, נוכלים נבונים, חיות מדברות, דרקונים, טרולים, הכל.
תטיל כמה קוביות ויוצאת אגדה. הנסיך-צפרדע?
[מכשפה] [מטילה קללה] על [נסיך נאה] כך שיהפוך ל[חיה מדברת ידידותית], עד ש[נסיכה יפה] מצילה אותו.
לא סתם רוב הסיפורים האלו לא טורחים אפילו להעניק שמות
לאף אחת מהדמויות - התפקיד שהם ממלאים חשוב הרבה יותר מהדמות הספציפית שלהם.
אבל למרות הפשטות של הארכיטיפים הללו, הסיפורים שהם נכנסים אליהם
עדיין יכולים להיות ממש מעניינים - ולמרות שלרובנו יש ידע בסיסי בנוגע לשחקנים/שמות הגדולים
כמו כיפה אדומה, עמי ותמי, וכל דבר אחר שדיסני אי פעם הוציאה/הרוויחה ממנו כסף, יש רבה דברים ממש מגניבים
שפחות שומעים עליהם. אז היום, בואו נדבר על
אגדה נורווגית קטנה עם נסיכים נאים, איכרים אמיצים, ולפחות דרקון אחד.
הסיפור שלנו מתחיל עם [מלך ומלכה נדיבים] שלרוע המזל
גם משחקים את תפקיד [הזוג הטראגי ללא ילדים]. המלכה די מבואסת מזה,
ובאמצע הליכה בה היא חושבת על/שקועה ב הרגשות שלה בנוגע לזה כשהיא נתקלת ב[זקנה מסתורית]
שמתברר שהיא [מכשפה]. האישה שואלת מה קרה, וכשהמלכה מספרת לה על סיטואציית
האין ילדים, העריסה ריקה, היא נותנת לה עצה מסתורית, ואומרת למלכה
לקחת כד עם שתי ידיות, ולשים אותו הפוך בפינה של הגן שלה כל הלילה.
למחרת בבוקר, שני וורדים יצמחו מתחתיו, ורד אדום וורד לבן - המלכה תצטרך לבחור ורד אחד
ורד אדום אם היא רוצה בן, ורד לבן לבת, אבל בשום פנים ואופן אסור לה לאכול את שניהם.
המלכה חוזרת הביתה ושומעת לעצתה, בלי הרבה ציפיות,
אבל למחרת, היא מגלה שלמרבה ההפתעה, המכשפה קלעה בול, והורדים באמת צמחו.
היא מתלבטת קצת בנוגע לאיזה ורד לאכול, במחשבה שבן עשוי בסוף ללכת להילחם,
אבל בת תצטרך להתחתן עם איזה לורד,
ובכל אחד מהמקרים היא תאבד את הילד מתישהו. וואי, איזו דרך מבאסת לחשוב על הילד הקסום הזה.
בכל מקרה, אחרי כמה דקות של התלבטויות, היא בוחרת בורד הלבן, אבל התברר שהורד
ממש טעימה ומזינה, אז היא מתעלמת מהאזהרה ואוכלת גם את הולד השני.
התעלמות מההוראות הישירות של מכשפה באגדה? מה כבר יכול להשתבש?
אחרי תשעה חודשים, כשהמלך נלחם מחוץ לארמון, המלכה יולדת תאומים -
תינוק בריא ולינדוורם, הידוע גם כדרקון. אה, הימים הקסומים הללו לפני האולטרה -סאונד,
בהם כל הריון היה הפתעה. בכל מקרה, הלינדוורם עף משם
והמלכה אמרה לעצמה "טוב. נווקה שזו הייתה הזייה". ופשוט... לא מעלה את זה אי/אף פעם. מהמם.
אז השנים חולפות, וה[נסיך הנאה] הופך לאיש צעיר וחתיך, ובסוף הוא
הולך למצוא [נסיכה יפה] להיות אשתו. אבל כשהוא מנסה לעזוב את הממלכה,
הוא חסומה ע"י לינדוורם עצום, שאומר לו "כלה בשבילי לפני כלה בשבילך".
הנסיך חוזר הביתה, מבולבל ביותר, והמלכה מודה/מתוודה שהאמת
שהלינדוורם צורך - בעיקרון, הוא נולד ראשון, כך שהוא האח הבכור,
אז הוא די צריך להינשא קודם. אז המלך מתחיל ליצור קשר
עם ממלכות רחוקות ומבקש כלה לבנו - למרות שהוא לא מציין איזה בן -
וכשה[נסיכה היפה] מגיעה, מתקיימת חתונה ראוותנית והיא נישאת ללינדוורם
שישר אוכל אותה. הלינדוורם עדיין דורש כלה, כי התברר שבגלל שהכלה נאכלה
בליל הכלולות, החתונה לא נחשבת, אך המלך שולח מכתב לממלכה אחרת,
[נסיכה יפה] נוספת מגיעה, ואותו דבר קורה שוב.
עכשיו, אל תגידו שה[בני המלוכה הנדיבים] הללו לא לומדים מהטעויות שלהם.
למלך לא בא להפוך ממלכה נוספת לאויב, אז במקום זה הוא הולך לרועה הצאן המלכותי שלו,
ואומר לו שהבת האהובה והניתנת להקרבה שלו / אותה, איזה קטע, אפשר להקריב,
הולכת להתחתן עם הלינדוורם, בין/גם אם היא רוצה או לא רוצה. תמיד נחמד לראות שליט
שממש מתאמץ להתחבר לאנשים שלו ככה. עכשיו, ה[איכרה האמיצה]
כמובן לא רוצה להיאכל, אז היא עושה מה שכל דמות ראשית שמכבדת את עצמה הייתה עושה