Ovo je automat za prodaju u Los Angelesu.
Nalazi se u tržnom centru i prodaje riblja jaja.
To je automat za prodaju kavijara.
Ovo je Art-o-mat,
automat za prodaju umjetnosti koji prodaje
mala umjetnička djela raznih umjetnika,
obično na malim drvenim blokovima ili kutijama od šibica,
u ograničenim edicijama.
Ovo je Oliver Medvedik. On nije automat za prodaju,
ali je jedan od osnivača Genspace-a,
bio-laboratorija zajednice u Brooklynu, New York,
gdje svatko može otići na satove
i naučiti stvari poput uzgajanja Escherichia coli koja svijetli u mraku
ili naučiti kako uzeti DNK jagode.
U stvari, vidio sam Olivera kako prije otprilike godinu dana uzima DNK jagode,
i to me je odvelo na ovaj bizarni put
o kojem ću vam sada pričati.
DNK jagode je stvarno očaravajući, jer je tako lijep.
Nikada prije nisam mislio kako je DNK toliko lijepa stvar,
prije nego što sam je vidio u ovoj formi.
I puno ljudi, posebno u umjetničkoj zajednici,
ne bavi se nužno znanošću na ovaj način.
Odmah sam se priključio Genspace-u poslije ovoga,
i pitao sam Olivera: „Ako možemo raditi te jagode,
možemo li to raditi i s ljudima?“
I 10 minuta kasnije, oboje smo
to vrtili u bočicama i smišljali
protokol za ekstrakciju ljudskog DNK.
I to sam počeo raditi na svoju ruku,
i ovako u stvari izgleda moj DNK.
Dok sam bio na večeri s nekim prijateljima, umjetnicima,
i dok sam im pričao o ovom projektu,
oni nisu mogli vjerovati da možemo stvarno vidjeti DNK.
Tako sam im rekao, idemo po neke zalihe odmah.
I tako sam krenuo s tim bizarnim večerama u mojoj kući petkom navečer
gdje bi ljudi došli
i onda bi radili ekstrakcije DNK,
a ja bi ih snimao,
jer je to također stvaralo tu vrstu nekog smiješnog portreta.
(Smijeh)
To su ljudi koji se obično
ne bave uopće znanošću.
To možete zaključiti iz njihovih reakcija.
Ali postaju fascinirani njome,
a to je bilo zaista zanimljivo gledati
kako ih znanost uzbuđuje.
Tako sam to počeo raditi redovito.
To je na neki način čudna stvar za raditi petkom navečer,
ali to je ono što sam započeo raditi,
počeo sam skupljati cijele grupe
DNK mojih prijatelja u bočicama
i kategorizirati ih.
Tako je to izgledalo.
I to me navelo razmišljati o par stvari.
Prije svega, to me prilično podsjećalo na moj zid na Facebook-u.
Na neki način, stvorio sam genetičku mrežu,
zapravo genetičku društvenu mrežu.
A druga stvar je bila, jednom je svratio prijatelj
i pogledao na moj stol i rekao, "Oh.
Zašto su numerirani? Je li ova osoba rijeđa od druge?"
A ja uopće o tome nisam nikada razmišljao.
Bili su numerirani redoslijedom kojim sam im uzeo DNK.
Ali to me je natjeralo da pomislim na sakupljanje igračaka,
i ovo što se sada događa
u svijetu igračaka s neobilježenim kutijama,
i skupljanjem tih rijetkih igračaka.
Kupite te kutije. Niste sigurni što će biti u njima.
Ali onda, kada ih otvorite,
imate igračke različitog rariteta.
I tako sam pomislio kako je to interesantno.
Počeo sam razmišljati o ovome, automatu za kavijar, Art-o-matu i svemu,
i iz nekog razloga jedne večeri sam crtao automat za prodaju,
razmišljajući o slikanju automata za prodaju,
i bočica s mojom DNK je stajala tu,
onda sam vidio ovu predivnu suradnju između
niti DNK i zavojnica na automatu za prodaju.
Naravno, odlučio sam napraviti umjetničku instalaciju
koja se zove Automat za prodaju DNK.
Evo ga.
(Glazba)
["Automat za prodaju DNK je umjetnička instalacija o našem rastućem pristupu biotehnologiji."]
["Za razumnu cijenu, možete kupiti uzorak
ljudskog DNK iz tradicionalnog automata za prodaju."]
["Svaki uzorak je upakiran s rijetkim
portretom ljudskog primjerka iz ograničene serije."]
["Automat za prodaju DNK tretira DNK
kao rijedak kolekcionarski materijal i rasvjetljava
pravne probleme vlasništva DNK."]
Gabriel Garcia-Colombo: Tako je Automat za prodaju DNK
trenutno u nekoliko galerija u New Yorku,
i prilično dobro prodaje.
Trenutno smo unutar prve edicije od 100 komada,
nadajući se drugoj ediciji uskoro.
Zapravo bih više volio ubaciti ga u metro,
poput metro stanica Grand Central ili Penn,
pored nekih drugih, stvarnih automata za prodaju na toj lokaciji.
Ali zapravo s ovim i dosta drugih umjetničkih projekata
želim publici postaviti pitanje, a to je
kada bio-tehnologija i DNK sekvenciranje
postanu jeftini poput recimo, laserskog rezanja ili
3D printanja ili kupnje kavijara iz automata za prodaju,
hoćete li još uvijek davati svoj uzorak DNK da bude dijelom automata?
I koliko će vrijediti ti uzorci?
I hoćete li kupiti nečiji uzorak?
I što ćete moći napraviti s tim uzorkom?
Hvala vam.
(Pljesak)