Д-р Махадеван: Здравейте, аз съм д-р Махадеван
от Медицинския колеж в Станфорд.
Тук съм с моя добър приятел...
Сал Кан: Сал.
ДМ: Сал Кан.
Ще продължим да говорим за
наранявания на цервикалния гръбначен стълб, т.е. наранявания на врата.
Ще обсъдим някои от нещата,
които можеш да направиш, за да овладееш пациент,
който може да има нараняване на цервикалния гръбначен стълб, в случая,
в който трябва да направиш нещо инвазивно
като да овладееш дихателните им пътища.
СК: Добре.
Казваш, че "овладяваме дихателните им пътища",
защото може да има нещо заседнало в дихателния им път
или блокиращо дихателния път.
ДМ: Обикновено езикът пада назад
и блокира дихателните пътища.
Но си прав.
Ако въздушните пътища са блокирани, не можеш да вкараш въздух в белите си дробове.
И ако не можеш да вкараш въздух в белите си дробове, умираш.
СК: Да.
Когато казваш, че обикновено езикът пада назад,
това не е ли нормално – какво имаш предвид?
ДМ: Когато си в безсъзнание,
мускулатурата, т.е. мускулите, които контролират езика,
се отпускат.
Понеже си в безсъзнание, езикът пада назад.
Той пада назад във фаринкса,
което е постериорната част на гърлото ти, тук,
и това блокира преминаването на въздуха
през устата или носа ти към трахеята
и после в белите дробове.
СК: Наистина ли?
Тоест, ако някой е в безсъзнание
и падне назад,
това може да попречи на дишането му?
ДМ: Това би попречило на способността му да диша
и дори ако опитва да диша,
няма да може да вкара много въздух в белите си дробове.
СК: Добре.
Буквално може да е нещо
толкова просто като преместване на езика.
ДМ: Точно.
Това показват тези първите две диаграми.
Тази с младото момче тук
показва техника, наречена накланяне на главата, повдигане на брадичката.
СК: Накланяне на главата.
Добре, той лежи, главата се избутва –
натискат с ръка надолу върху горната част на главата му
и после повдигат нагоре брадичката.
ДМ: Точно така.
И като се направи това, като се наклони главата
и се избута брадичката нагоре,
преместваш езика
и отваряш въздушния път, за да може в белите дробове да навлезе въздух.
СК: Разбирам.
И малко встрани от темата,
но откъде взе тези снимки?
ДМ: Това всъщност
са снимки на децата ми.
СК: Помислих, че се шегуваш,
понеже това очевидно са рисунки.
Сметнах, че живее в някакъв вид анимирана реалност.
Но, не, очевидно това са децата ти.
ДМ: Това е синът ми, Аудитя, вляво,
и дъщеря ми, Лавиния, вдясно.
СК: Добре, някой ги е нарисувал.
Те не са...
ДМ: Абсолютно, един отличен
медицински илюстратор превърна снимките
в илюстрации.
СК: Много готино.
Извинявай, това беше извън темата.
ДМ: Така, накланяне на главата, повдигане на брадичката.
Но, както говорихме по-рано, ако има нараняване на гръбначния стълб,
наклоняването на врата или наклоняването на главата
може потенциално да причини нараняване.
Така че при пациенти с нараняване по принцип
избягваме използването на тази определена техника.
Използваме тази тук вдясно.
СК: Разбирам, разбирам.
Понеже нещо може да се е случило
с гръбначния им стълб или врата им.
ДМ: А последното нещо, което искаш да направиш,
е да наклониш врата им или да притиснеш, или разтегнеш врата им.
СК: Разбирам.
Тъй като това ще упражни натиск
върху врата около тази област.
ДМ: Точно така.
Точно така.
Костите може да се движат и ако костите се движат,
те могат да наранят гръбначния мозък.
СК: На кого са тези ръце?
ДМ: Ръцете на жена ми.
СК: О, това са ръцете на жена ти?
Наистина ли?
Това е семейно занимание.
И какво точно прави тя?
ДМ: Тя прави маньовър,
който бихме използвали при някой, който потенциално може да има
нараняване на врата, наречено разтърсване на челюстта.
Това, което прави тя,
е да хване ъгъла на мандибулата (долната челюст) точно тук,
този ъгъл е около 90 градуса,
и дръпва тази мандибула напред.
И, като прави това,
тя прави същото нещо като при наклоняването на главата и повдигането на брадичката,
просто не сгъва или разгъва врата.
СК: Така че движиш само челюстта,
а не нещо друго.
ДМ: И като движиш челюстта,
преместваш езика напред
и отваряш въздушните пътища.
СК: Разбирам, понеже езикът е тук.
Добре.
Това е логично.
ДМ: Това е техниката,
която използваме за жертви на травма.
Причината това да е важно
е показана на рентгеновите снимки.
Виждаш един и същи човек.
На първата рентгенова снимка можеш да видиш,
както говорихме преди, че гръбначният му стълб е добре подреден.
Ако провериш подреждането,
антериорната линия на прешленовите тела...
СК: Да, експерт съм в това вече.
ДМ: ... постериорната линия на прешленовите тела,
спиноламинарната линия и линията на спинозните израстъци,
всички изглеждат наред при тези обстоятелства.
Но, можеш да видиш, че ако премахнеш линиите,
можеш да видиш, че има малка фрактура...
СК: Ето тук.
ДМ: ... ето тук.
Точно.
И точно пред тази фрактура
има подуване.
Всичко това тук са меките тъкани
и те са подути.
Това, което не можеш да видиш е, че целият ти цервикален гръбначен стълб
се придържа от лигаменти.
Понякога те може да се разкъсат
и това да не може да се види на рентген.
СК: Разбирам.
Откъде знаеше, че има подуване?
ДМ: Ако погледнеш рентгеновата снимка,
можеш да видиш, че разстоянието между предната част на гръбначния стълб
и предната част на меките тъкани е по-широко.
СК: Това обикновено ще видиш.
ДМ: Точно.
СК: Разбирам.
ДМ: Точно.
Обикновено е много малко, много тясно
в тази част от цервикалния гръбначен стълб.
СК: Разбирам.
Логично е.
ДМ: И осъзнаваш,
че ако човек дойде и опиташ да отвориш въздушния път,
може да се случи това на втората радиография.
И ако...
СК: Тоест, ако се използва тази техника тук.
ДМ: Точно, ако се използва накланянето на главата, повдигането на брадичката
опита да наклониш тази глава назад...
СК: Да, упражнява натиск тук.
ДМ: Точно така.
Следващата рентгенова снимка показва какво може да се случи.
СК: Те избутват – исках да използвам пурпурно,
по-лесно е да се види.
Бутат това назад...
ДМ: Точно.
СК: И после... Добре.
ДМ: Сега отново, ако начертаеш линиите,
по-точно, антериорната, може да не се забележи.
СК: Да, но тази тук...
[говорят едновременно]
ДМ: Определено, постериорната линия е абнормална.
Да повторим, ключовият факт тук е,
че точно зад тази права, която начерта, е гръбначният мозък.
СК: Да., което е важно.
Така.
ДМ: И един от принципите в спешната медицина
и медицината като цяло е да не се вреди.
Тук в опит да се отвори въздушния път чрез маньовъра
накланяне на главата, повдигане на брадичката,
потенциално можем да навредим на пациента.
СК: Да.
Уау, уау.
Не вреди.
Това е добро първо правило.
Добре, добре.
ДМ: Следващата стъпка, която ще предприемем,
ако отварянето на въздушния път
не е било адекватно, че да накара човек отново да диша,
можем да го интубираме,
или да вкараме пластмасова тръба за дишане в трахеята му
и да му помогнем да диша.
Това, което виждаш тук, е действието интубиране.
СК: Чувал съм думата интубиране доста.
Жена ми е лекар и винаги чувам –
тоест, това буквално е
вкарването на тръба, за да "разчистиш" нещата?
ДМ: Вкарваш тръба,
за да създадеш път от богатата на кислород атмосфера
директно в белите дробове.
Отново, ако езикът е паднал назад
и не можеш да го отместиш настрани, или ако повърнеш
и си в безсъзнание, интубирането
би ти помогнало да дишаш.
СК: Колко надалеч слиза тази тръба?
ДМ: Започва точно при устата ти
и слиза чак до долу...
СК: Предполагам, че това е гъвкава тръба.
ДМ: Това е гъвкава тръба
и ще премине между този хрущял тук.
Тоест ще мине оттук, точно.
Точно през ларинкса и точно където
е курсорът, където са гласните ти струни.
Ще мине точно зад гласните струни,
директно в трахеята ти.
СК: Разбирам.
ДМ: Точно, точно.
СК: Причината е, че там
обикновено имаш някакъв блокаж.
ДМ: Това е връзката
между богатата на кислород атмосфера...
СК: О, да.
След това кислородът може
да стигне до някаква част от белите ти дробове.
ДМ: Сега имаш тръба.
Имаш въздушен път и можеш да доставиш кислород
на пациента през тази тръба.
СК: Разбирам.
Разбирам.
А какво правят тук?
Какво притискат?
ДМ: На тази диаграма
правят няколко неща.
Всъщност тук има трима души.
Един човек, който изглежда сякаш притиска –
той упражнява натиск върху хрущяла,
крикоидния хрущял.
Прави това, за да избута назад и задържи хранопровода.
СК: Да задържи хранопровода.
Какво означава това?
ДМ: Иска да затвори хранопровода,
понеже хранопроводът се свързва със стомаха.
Стомахът е пълен с каквото си ял.
СК: Разбирам.
От там може да излезе течност
и всякакви неща.
Разбирам.
От стомаха може да излизат неща.
ДМ: Точно. И тази тръба...
Хранопроводът преминава точно оттук и може да дойде нагоре...
СК: Извинявай.
Показва колко знам за [не се чува]
ДМ: Точно.
Минава точно зад трахеята
и като буташ назад, съкращаваш хранопровода
предотвратяваш пасивна регургитация...
СК: Разбирам.
Тоест избутват това –
ще използвам друг цвят – избутват това
и хранопроводът ще се затвори.
ДМ: Точно.
СК: Така че нищо да не може да излезе от стомаха.
Това не затваря – трахеята е по-твърда, нали?
ДМ: Трахеята е твърда структура.
Това е първият пръстен на трахеята –
крикоиден хрущял,
който избутват тук.
СК: Разбирам.
Това е твърдо, така че когато натиснеш,
това затваря хранопровода, но трахеята остава отворена.
ДМ: Точно.
СК: Това е логично.
ДМ: Точно.
Има трима души.
Единият човек, за когото говорихме, прилага натиск върху крикоида,
това е този мъж тук или млада дама.
Вторият човек държи главата,
както можеш да видиш.
Причината да прави това
е това, което показахме по-рано.
Не искат главата да се свие или разтегне.
Държат човека в неутрална позиция,
за да предотвратят движение на тези кости.
СК: Да, понеже
се вкарва това нещо
и ако никой не държи главата,
може да се получи увреждане.
ДМ: Напълно.
[говорят едновременно]
ДМ: Когато си този човек отгоре,
който се опитва да види гласните струни и да прекара тръбата,
не те интересува нищо друго,
освен да видиш гласните струни.
Може без да искаш да свиеш или разгънеш врата.
СК: Това е логично.
Логично е.
Затова ли при инцидент казват
да не движим човека?
ДМ: Точно затова.
Пак повтарям –не трябва да се вреди.
При опита да се помогне на човек като се вдигне
или се наклони главата му, или се свие врата му,
може потенциално да причиниш...
СК: Затова чакаме спешния екип
и тогава той...
ДМ: Напълно.
СК: ... ще го направи правилно.
Разбирам.
ДМ: И ако трябва да отвориш въздушните му пътища,
можеш да използваш маньовъра с разклащането на челюстта.
СК: Точно така.
Просто дърпаш челюстта напред.
ДМ: Точно.
СК: И държиш...
ДМ: Точно.
СК: Казахме вече това.
Има ли други начини да направим това?
Или други методи, за които хората говорят?
ДМ: Този крикоиден натиск
е доста спорен, понеже едно от нещата е,
че се предполага да помогне с тази процедура,
а някои хора смятат, че не е доказано, че помага.
Или, че потенциално може да причини нараняване.
Но тези от нас, които са по-стари,
са използвали тази техника дълго време и вярват в нея.
СК: Добре, значи това преподавате в медицинския колеж.
ДМ: Точно.
СК: Добре.
ДМ: Точно.
СК: Благодаря ти.
Това е много, много полезно.
ДМ: Обзалагам се.