Acum doi ani, am pornit din centrul Londrei cu metroul
și am ajuns undeva în estul orașului
mergând într-o boxă de depozitare
să mă întâlnesc cu un tip care avea 2.000 de tricouri de lux de vânzare.
Și cum mergeam pe coridor,
un bec care pâlpâia făcea să pară ca o scenă clișeu
dintr-un film cu gangsteri.
Omul nostru era acolo, așteptându-mă
în fața boxei securizate cu patru lacăte în partea laterală.
La primul contact,
a fost ca un meci verbal
unde el a dat primele lovituri.
Cine eram? Aveam carte de vizită?
Și unde voiam sa le vând?
Apoi a început să se deschidă,
și a venit rândul meu.
De unde veneau tricourile?
Ce acte avea?
Și când ajungea următorul transport?
Călcam pe linia cea fină
între a pune întrebări destul cât să obțin ceea ce voiam
și ca el să nu devină suspicios,
pentru că ceea ce nu știa el e că sunt investigator de mărfuri contrafăcute.
(Râsete)
După 20 de minute de verificat produsul
pentru indicii de contrabandă
precum etichete cusute rău sau ambalajul
care avea o ștampilă uriașă cu logoul brandului pe față,
eram în sfârşit pe cale să ies,
dar nu înainte să insiste să meargă cu mine pe stradă
şi înapoi la staţie.
Sentimentul după fiecare întâlnire ca aceasta este la fel:
inima îmi bate ca o tobă,
pentru că nu ştii niciodată dacă te-au crezut
sau dacă te vor urmări să vadă cine eşti cu adevărat.
Uşurarea vine doar când iei primul colţ
şi te uiţi în spate, şi ei nu sunt acolo.
Dar ceea ce vânzătorul de tricouri contrafăcute nu şi-a dat seama
e că tot ce am văzut şi auzit avea să rezulte
într-o percheziţie la domiciliu,
fiind trezit din pat de opt oameni în pragul casei
şi toată marfa confiscată.
Dar asta dezvăluie că el e doar un pion
la capătul unei reţele de contrafacere ce se întinde pe trei continente,
iar el era doar primul fir desfăcut pe care am început să-l trag
în speranţa că totul se va descurca.
De ce atâta efort?
Păi, poate contrafacerea este o crimă fără victime?
Aceste companii mari fac destui bani,
aşa că cel mult
contrafacerea este un mod gratuit de publicitate, corect?
Şi consumatorii cred doar asta -
cumpărarea sau vânzarea de falsuri nu este o problemă mare.
Dar sunt aici să vă spun că nu este adevărat.
Ceea ce un turist în vacanţă nu vede despre acele genţi false
este că ele ar fi putut fi cusute
de un copil care a fost luat departe de familia lui,
şi ce un proprietar de service auto nu realizează
despre acele plăcuţe de frâne false
este că ele ar putea umple buzunarele unei bande de crimă organizată
implicată în droguri si prostituţie.
Şi pe când este oribil să te gândeşti la acele două lucruri,
devine mult mai rău,
deoarece contrafacerea finanţează terorismul.
Gândiți-vă un moment la asta.
Teroriştii vând falsuri pentru a-şi finanţa atacurile,
atacuri în oraşele noastre încercând să facă victime din noi.
Nu ați cumpăra un scorpion viu,
pentru că există şansa să vă înţepe în drum spre casă,
dar tot ați cumpăra o geantă falsă
dacă ați şti că profitul i-ar permite cuiva să cumpere gloanţe
care te-ar omorî pe tine şi alţi oameni inocenţi şase luni mai târziu?
Poate că nu.
OK, e timpul să fiu sincer.
În tinereţea mea -
da, s-ar putea să arăt că încă mă agăţ de ea un pic -
am cumpărat ceasuri false într-o vacanţă în Insulele Canare.
De ce vă spun asta?
Ei bine, cu toţii am făcut-o
sau ştim pe cineva care a făcut-o.
Şi până în momentul ăsta, poate că nu v-ați gândit de două ori,
şi nici eu,
până când am răspuns la un anunţ criptic de 20 cuvinte
pentru a deveni un investigator de proprietăţi.
Spunea: „Instruire completă şi unele călătorii internaţionale”.
Într-o săptămână, cream primul din multele mele pseudonime,
şi în zece ani de atunci, am investigat piese auto false,
jante din aliaj, unelte de îngrijire de animale,
piese de biciclete false,
şi, desigur, favoritele contrabandiştilor,
produse de lux din piele falsă, haine şi încălţăminte.
Şi ceea ce am învăţat în zece ani de investigare a falsurilor
este că odată ce începi să zgârii la suprafaţă,
vei descoperi că sunt putrede până în interior,
la fel ca și oamenii şi organizaţiile care fac bani din ele,
pentru că au un profit masiv.
Poţi face un profit de 100 - 200%
dacă vinzi droguri pe stradă.
Poţi să faci 2.000 de procente dacă vinzi falsuri online
cu mai puţine riscuri sau sancţiuni.
Şi aceşti bani rapizi şi uşori
merg să finanţeze tipurile mai mari de infracţiuni,
şi plătesc ca aceste organizaţii,
aceste organizaţii criminale, să pară legitime.
Permiteţi-mi să vă aduc un scenariu live.
La începutul anului, au avut loc o serie de raiduri
într-una dintre cele mai lungi investigaţii ale mele.
Cinci depozite au fost percheziţionate în Turcia,
şi peste două milioane de haine contrafăcute au fost confiscate,
şi a luat 16 camioane pentru a lua totul.
Dar această bandă fusese inteligentă.
Ei au mers până la a-şi crea propriile branduri de modă,
cu mărci comerciale înregistrate,
şi chiar au avut fotografii pe iahturi în Italia.
Şi folosesc aceste denumiri nemaiauzite şi nesuspicioase
ca o modalitate de a transporta containere de falsuri
către companiile pe care le-au înfiinţat în Europa.
Şi documentele găsite în acele raiduri
au constatat că au falsificat documentele de expediţie
astfel încât oficialii vamali nu ar avea nicio idee
despre cine a trimis produsele în primul rând.
Când poliţia a avut acces la un cont bancar,
au aflat că trei milioane de euro
au fost spălaţi în Spania în mai puţin de doi ani,
şi la doar două zile după acele raiduri,
acea bandă încerca să mituiască o firmă de avocatură pentru a-şi recâştiga stocurile.
Chiar şi acum, nu ştim unde s-au dus acei bani,
la cine au mers,
dar poţi să pariezi că nicidecum spre beneficiul meu sau al vostru.
Dar aceştia nu sunt doar nişte bătăuşi de stradă.
Ei sunt profesionişti în afaceri, şi zboară la clasa întâi.
Aceştia păcălesc afacerile legitime
cu acte şi documente false convingătoare,
aşa că totul pare real,
şi apoi au creat conturi de eBay şi Amazon
doar pentru a concura cu oamenii cărora le-au vândut falsuri.
Dar asta nu se întâmplă doar online.
Pentru câţiva ani, am participat la expoziţii comerciale auto
care au loc în spaţii uriaşe de expoziţii,
dar departe de Ferrari-uri şi Bentley-uri şi lumini,
sunt companii care vând falsuri:
companii cu broşuri pe tejghea
şi cu altele sub ea, dacă le pui întrebările corecte.
Şi îmi vindeau piese de maşini false şi defecte
care au fost estimate că produc peste 36.000 de fatalităţi anual,
decese pe drumurile noastre.
Contrafacerea va deveni o afacere subterană de 2.3 trilioane de dolari,
şi daunele care pot fi făcute cu acei bani,
este înfricoşător...
pentru că falsurile finanţează teroarea.
Adidaşi falşi pe stăzile Parisului,
ţigări false in Africa de Vest,
şi CD-uri cu muzică piratate în SUA,
toate au finanţat excursii în tabere de antrenament,
au cumpărat arme si muniţie sau ingrediente pentru explozibile.
În iunie 2014, serviciile de securitate franceze
au oprit monitorizarea comunicaţiilor dintre Said şi Cherif Kouachi,
cei doi fraţi care au fost pe lista de urmărire a teroriştilor timp de trei ani.
Dar în acea vară, au aflat doar că Cherif cumpăra
adidaşi falşi din China,
aşa că a sugerat o schimbare de la extremism
în ceea ce a fost considerat o mică infracţiune.
Ameninţarea dispăruse.
Şapte luni mai rârziu,
cei doi fraţi au intrat în birourile publicaţiei Charlie Hebdo
şi au omorât 12 oameni, au rănit 11,
cu arme din veniturile acelor falsuri.
Deci, indiferent ce credeţi, nu este o problemă ce se întâmplă în China.
Se întâmplă chiar aici.
Şi Parisul nu este unic.
Zece ani mai devreme, în 2004, 191 de oameni şi-au pierdut viaţa
când un tren în Madrid a fost bombardat.
Atacul a fost parţial finanţat din vânzarea CD-urilor piratate în SUA.
Doi ani în urmă, un manual de formare al Al Qaeda
recomanda explicit vânzarea de falsuri
ca o modalitate bună de susţinere a celulelor teroriste.
Dar în ciuda acestor dovezi care leagă terorismul şi contrafacerea,
continuăm să le cumpărăm, sporind cererea
până în punctul unde există un magazin în Turcia
care se numeşte „Iubesc Falsurile Originale”.
Şi sunt turişti postând fotografii pe TripAdvisor,
oferindu-le recenzii de cinci stele.
Dar ar fi mers aceiaşi turişti într-un magazin
care se numeşte „Iubesc Pastilele Viagra False Originale”
sau „Iubesc cu Adevărat Finanţarea Terorismului”?
Mă îndoiesc.
Mulţi dintre noi cred că suntem neajutoraţi
împotriva crimei organizate şi a terorismului,
că nu putem face nimic cu privire la următorul atac,
dar eu cred că puteţi.
Puteţi prin a deveni investigatori.
Modul în care dezmembrăm aceste reţele e de a le reduce finanţarea,
ceea ce înseamnă reducerea cererii
şi schimbarea acestei idei că este o crimă fără victime.
Să identificăm cu toţii falsificatorii,
şi să nu le dăm bani.
Deci, iată câteva sfaturi de la un investigator la altul
pentru a începe.
Numărul unu:
aici este un site tipic de contrafacere.
Priviți adresa.
Dacă căutați ochelari de soare sau lentile de cameră, să spunem,
şi întâlniţi un site precum medical-insurance-bankruptcy.com,
începeţi să deveniţi suspicioşi.
(Râsete)
Falsificatorii înregistrează domenii expirate
ca un mod de a păstra rangul paginii vechi pe Google.
Numărul doi:
strigă site-ul la tine că totul este 100% autentic,
dar totuşi dându-vă 75% reducere la ultima colecţie?
Căutaţi cuvine precum „master copy”,
„surplus în stoc ”, „direct din fabrică”.
Ar putea să scrie totul în Comic Sans, este o glumă aşa de mare.
(Râsete)
Numărul trei:
dacă ajungeţi la pagina de verificare,
şi nu vedeţi „https" sau un simbol de lacăt lângă URL,
ar trebui să vă gândiţi să închideţi pagina,
pentru că acestea indică securitate activă
care păstrează în siguranţă informaţiile personale şi ale cardului.
OK, ultimul:
vânaţi pagina de contact.
Dacă găsiţi doar o formă de web generică,
fără nume de companie, număr de telefon adresă de mail, adresă poştală -
asta e, cazul închis.
Ai găsit un contrabandist.
Din păcate, va trebui să revii la Google
şi să vă începeţi căutarea din nou,
dar nu ai fost păcălit, ceea ce e un lucru bun.
Cum ar spune cel mai faimos detectiv ficțional din lume,
„Watson, jocul e în plină acțiune".
Numai de data asta, prietenii mei investigatori,
jocul este dureros de real.
Deci data viitoare când cumpăraţi online,
sau oriunde ar fi,
uitaţi-vă atent, puneţi-vă întrebări, şi întrebaţi-vă
înainte de a plăti sau a apăsa pe „Cumpără”:
„Sunt sigur că este real?”
Spune-i prietenului tău care cumpără ceasuri contrafăcute
că poate ar fi adus următorul atac mai aproape cu o zi.
Şi dacă vezi un anunţ pe Instagram pentru falsuri,
nu treceţi peste el,
reportaţi-l platformei ca o înşelătorie.
Să facem lumină asupra forţelor întunecate ale contrafacerii
care se ascund la vedere.
Aşa că vă rog, răspândiţi cuvântul şi nu vă opriţi din a investiga.
Mulţumesc.
(Aplauze)