Vi går alla till doktorn.
Och vi gör det med tillit och blind tro
på att proverna som de beställer och medicinerna de skriver ut
är evidensbaserade -
på vetenskap som är till för att hjälpa oss.
Men sanningen är den att så inte alltid har varit fallet för alla.
Tänk om jag berättade
att den medicinska vetenskapen som utvecklats de senaste 100 åren
har grundat sig på bara halva befolkningen?
Jag är en akutläkare.
Jag är utbildad för att vara beredd på medicinska akutsituationer.
Det handlar om att rädda liv. Hur häftigt är inte det?
Okej, det kommer in många rinniga näsor och skadade tår,
men oavsett vem som kommer in genom dörren till akuten,
beställer vi samma prover,
och skriver ut samma mediciner,
utan att någonsin tänka på våra patienters könstillhörighet.
Varför skulle vi det?
Vi fick aldrig lära oss att det fanns några skillnader mellan män och kvinnor.
En ny statlig ansvarsutredning avslöjade att 80 procent av de läkemedel
som dragits tillbaka från marknaden
gjorts det på grund av deras biverkningar hos kvinnor.
Låt oss tänka lite mer på det.
Varför upptäcker vi biverkningar hos kvinnor
först efter det att ett läkemedel släppts på marknaden?
Visste ni att det tar många år för ett läkemedel att gå från en idé
till att testas på celler i ett labb,
till studier med försöksdjur,
och sen kliniska studier på människor,
för att slutligen gå igenom en reglerad godkännandeprocess,
för att finnas tillgänglig för din läkare och kunna skrivas ut till dig.
För att inte nämna de miljarder dollar som krävs
för att finansiera en sådan process.
Så varför upptäcker vi oacceptabla biverkningar
hos halva befolkningen efter att ha gått igenom allt detta?
Vad är det som händer?
Det visar sig att de där cellerna som används i laboratorierna,
de kommer från män,
och djuren som används i djurförsöken var handjur,
och de kliniska studierna har utförts nästan uteslutande på män.
Varför blev den manliga modellen vår ram för medicinsk forskning?
Låt oss ta en titt på ett exempel som blivit populariserat av media,
som har att göra med sömnläkemedlet Ambien.
Ambien släpptes på marknaden för över 20 år sedan,
och sedan dess har hundratals miljoner recept skrivits,
mestadels till kvinnor, eftersom kvinnor lider av fler sömnstörningar än män.
Men under det gångna året
har amerikanska livs- och läkemedelsverket rekommenderat
att man halverar dosen för kvinnor,
eftersom de just insett att kvinnor bryter ner läkemedlet
långsammare än män,
vilket gör att de vaknar på morgonen
med mer aktivt läkemedel i systemet.
De är sömniga när de sätter sig bakom ratten på bilen
och de riskerar att råka ut för trafikolyckor.
Och jag kan inte hjälpa att jag tänker att, som akutläkare,
hur många av mina patienter som jag behandlat genom åren
har varit involverade i en trafikolycka
som kanske hade kunnat förhindrats
om den här typen av analys hade genomförts och åtgärder vidtagits för 20 år sedan
när det här läkemedlet släpptes.
Hur många andra saker måste analyseras i förhållande till kön?
Vad mer är det vi missar?
Andra världskriget förändrade mycket,
och en av dem var behovet att skydda människor
från att utsättas för medicinsk forskning utan informerat samtycke.
Så välbehövliga riktlinjer eller regler sattes i verket
och en del av det var den här viljan att skydda kvinnor i barnafödande ålder
från att delta i någon medicinsk forskning.
Man var rädda: tänk om något hände med fostret under studiens gång?
Vems ansvar skulle det vara?
Så forskarna vid den här tiden tänkte faktiskt
att det i själva verket var en välsignelse
eftersom mäns kroppar trots allt är ganska homogena.
De har inga konstant fluktuerande hormonnivåer
som kan störa den okomplicerade data de kunde få om de bara använde män.
Det var lättare. Det var billigare.
För att inte nämna att man då utgick från
att män och kvinnor var lika på alla sätt och vis
om man bortsåg från könsorgan och könshormoner.
Så man bestämde sig för
att medicinsk forskning var något som utfördes på män
och att resultaten senare skulle gälla även kvinnor.
Hur påverkade det här synen på kvinnors hälsa?
Kvinnors hälsa blev synonymt med reproduktion:
bröst, äggstockar, livmoder, graviditet.
Det är det som vi idag kallar för "bikinimedicin."
Och det förblev så till ungefär 1980-talet,
när det här konceptet kom att ifrågasättas
både från den medicinska sidan och av beslutsfattare inom folkhälsa
när de insåg att uteslutning av kvinnor från all medicinsk forskning
faktiskt gjorde dem en björntjänst,
eftersom bortsett från i reproduktionsfrågor,
så visste man i stort sett inget
om kvinnliga patienters unika behov.
Sedan dess har en överväldigande mängd bevis kommit fram
som visar hur olika män och kvinnor är på alla vis.
Inom sjukvården har vi ett talesätt:
Barn är inte bara små vuxna.
Och vi säger det för att påminna oss om
att barn faktiskt har en annorlunda fysiologi än normala vuxna.
Och det är därför pediatrik har blivit en egen medicinsk specialitet.
Och numera forskar vi på barn för att förbättra deras liv.
Och jag vet att samma sak kan sägas om kvinnor.
Kvinnor är inte bara män med bröst och äggstockar.
De har sin egen anatomi och fysiologi
som förtjänar att studeras med samma intensitet.
Låt oss titta på det kardiovaskulära systemet, till exempel.
Det är ett medicinskt område där man gjort sitt bästa för att ta reda på
varför det verkar som att kvinnor och män har helt olika hjärtattacker.
Hjärtsjukdomar är den främsta dödsorsaken hos både män och kvinnor,
men fler kvinnor än män dör inom ett år efter en hjärtattack.
Män klagar över en tryckande bröstsmärta
som om en elefant satt på deras bröst.
Vi säger att det är typiskt.
Kvinnor upplever också bröstsmärtor.
Men fler kvinnor än män beskriver det som "att det inte känns rätt",
"kan inte få tillräckligt med luft",
"har varit så trött senaste tiden".
Och av någon anledning så kallar vid det för atypiskt,
trots att, som jag nämnde, kvinnor utgör halva befolkningen.
Vilka bevis finns då som kan hjälpa oss förstå några av dessa skillnader?
Om vi tittar på anatomin
så är blodkärlen som omger hjärtat mindre hos kvinnor än män,
och sättet på vilket dessa blodkärl utvecklar en sjukdom är annorlunda
hos kvinnor jämfört med män.
Och provet som vi använder för att avgöra om någon riskerar att få en hjärtattack,
det är ursprungligen designat och provat och fulländat på män,
och är därför inte så bra på att avgöra detsamma hos kvinnor.
Och om vi tänker på medicinerna -
vanliga läkemedel som vi använder, som Aspirin.
Vi ger det till friska män för att förebygga hjärtattacker
men visste du att om man ger det till en frisk kvinna
så är det faktiskt skadligt?
Det visar bara
att vi ännu så länge bara har skrapat på ytan.
Akutmedicin har ett högt tempo.
I hur många livsviktiga medicinska områden
som cancer och stroke
finns det viktiga skillnader mellan män och kvinnor som vi borde uppmärksamma?
Eller varför vissa får rinnsnuva oftare än andra,
eller varför värktabletterna som vi ger för de där skadade tårna
fungerar för vissa men inte andra?
The Institute of Medicine har sagt att alla celler har ett kön.
Vad innebär det?
Biologiskt kön är genetiskt.
Könsuttryck är hur någon presenterar sig själv i samhället.
Dessa två överlappar inte alltid,
som vi kan se hos vår transpopulation.
Men det är viktigt att veta att från den stunden vi blir till
så innehåller varje cell i våra kroppar -
hud, hår, hjärta och lungor -
innehåller vårt egna unika DNA
och detta DNA innehåller kromosomer
som avgör huruvida vi föds som män eller kvinnor.
Det brukade anses
att de könsbestämmande kromosomerna som visas här -
XY som är den manliga, XX den kvinnliga -
bara bestämmer om du skulle födas med äggstockar eller testiklar
och att det var könshormonerna som organen producerade
som var ansvariga för skillnaderna vi ser mellan de båda könen.
Men vi vet nu att den teorin var fel.
Eller åtminstone otillräcklig.
Men lyckligtvis, tack vare forskare som Dr. Page från Whitehead-institutet,
som forskar på Y-kromosomen,
och Dr. Yang från UCLA,
har man hittat bevis för att könskromosomerna
som finns i varje cell i våra kroppar
fortsätter att vara aktiva under hela våra liv
och skulle kunna vara orsaken till de skillnaderna vi ser
i läkemedelsdosering,
eller varför det finns skillnader mellan könen
i hur ofta och hur allvarligt man drabbas av sjukdomar.
Den här nya kunskapen förändrar allt,
och det är upp till forskarna att fortsätta hitta bevis,
men det är läkarnas ansvar att börja översätta den här datan
till sjukvården, idag.
Nu genast.
Därför är jag medgrundare till en nationell organisation som heter
Sex and Gender Women's Health Collaborative
och vi samlar in all den här datan
så att den finns tillgänglig för undervisning och vård av patienter.
Och vi arbetar för att föra samman de medicinska utbildarna.
Det är ett stort projekt.
Det förändrar sättet som medicinsk utbildning skett på
sedan allra första början.
Men jag tror på dem.
Jag vet att de kommer att se värdet i att inkorporera könsperspektivet
i den nuvarande läroplanen.
De handlar om att utbilda framtida sjukvårdare på rätt sätt.
På regional nivå
är jag medskapare till en grupp inom avdelningen för akutmedicin
här på Brown University som heter
Sex and Gender in Emergency Medicine,
och vi forskar på att hitta skillnader mellan män och kvinnor
i akutsituationer,
som hjärtsjukdom och stroke och blodförgiftning och missbruk,
men vi tror också att utbildning är kritiskt.
Vi har skapat en 360-gradersmodell för undervisning.
Vi har program för läkarna, sjuksköterskorna och studenterna
och för patienterna.
Eftersom vi kan inte bara överlåta det här åt vårdbeslutsfattarna.
Vi spelar alla en roll för att skapa förändring.
Men ett varningens ord: det är inte lätt.
I själva verket är det svårt.
Det handlar i grund och botten om att förändra hur hur vi tänker på medicin
och hälsa och forskning.
Det förändrar vårt förhållande till sjukvårdssystemet.
Men vi kan inte gå tillbaka till hur det var.
Nu vet vi precis tillräckligt
för att veta att vi inte gjorde rätt.
Martin Luther King Jr. sade:
"Förändring rullar inte in på oundviklighetens hjul,
den kommer genom kontinuerlig kamp."
Första steget mot förändring är medvetenhet.
Det här handlar inte bara om att förbättra sjukvården för kvinnor.
Det handlar om personlig, individualiserad sjukvård för alla.
Den här medvetenheten har möjlighet att förvandla sjukvården för män och kvinnor.
Och från och med nu, så vill jag att ni frågar era läkare
huruvida behandlingarna ni får är anpassade för ditt kön och könsuttryck.
De kanske inte vet svaret -
än.
Men diskussionen har börjat, och tillsammans kan vi alla lära oss.
Kom ihåg, att för mig och mina kollegor inom det här fältet,
så spelar ditt kön och könsuttryck roll.
Tack.
(Applåder)