Všetci chodíme k lekárovi.
A ideme k nemu s dôverou a slepou vierou,
že test, na ktorý nás objednáva, a lieky, ktoré nám predpisuje,
sú založené na dôkazoch,
dôkazoch, ktoré nám majú pomôcť.
Skutočnosť je však taká, že to vždy neplatilo pre každého.
Čo ak vám poviem,
že medicína objavená od minulého storočia
bola založená iba na polovici populácie?
Som lekárka a pracujem na pohotovosti.
Učila som sa byť pripravená v prípade lekárskej pohotovosti.
Je to o zachraňovaní života. Nie je to skvelé?
Jasné, máme mnoho upchatých nosov a vytknutých malíčkov,
ale nezáleží na tom, kto príde k nám na pohotovosť,
vždy objednáme rovnaké testy,
predpíšeme tie isté lieky,
a to bez toho, aby sme sa zamysleli nad pohlavím našich pacientov.
Prečo by sme mali?
Nikdy nás nikto neučil, že medzi mužmi a ženami sú nejaké rozdiely.
Najnovšia štúdia Vládnej zodpovednosti zistila, že 80 % liekov
stiahnutých z trhu bolo stiahnutých
kvôli vedľajších účinkom na ženy.
Takže sa nad tým na minútku zamyslime.
Prečo objavujeme vedľajšie účinky na ženách
až potom, ako bol liek uvedený na trh?
Viete, že lieku trvá roky, kým sa z myšlienky
dostaneme k otestovaniu na bunkách v laboratóriách
k výskumu na zvieratách,
a potom ku klinickým testom na ľuďoch,
a nakoniec k procesu schválenia,
aby vám ho mohol lekár predpísať?
Nehovoriac už o tých miliónoch a miliardách dolárov,
ktoré sú v tomto procese potrebné.
Takže prečo zisťujeme neprijateľné vedľajšie účinky
na polovici populácie po celom tomto procese?
Čo sa deje?
No, vychádza najavo, že bunky používané v tých laboratóriách
sú mužské,
zvieratá používané vo výskumoch na zvieratá boli samce,
a klinické testy sa takmer výlučne robili na mužoch.
Ako je možné, že mužský model sa stal naším základom pre medicínsky výskum?
Pozrime sa na príklad, ktorý spopularizovali médiá,
a ktorý má do činenia s prostriedkom na spanie s názvom Ambien.
Ambien sa na trh dostal pred 20 rokmi,
odvtedy sa vypísali stovky miliónov receptov,
a to hlavne ženám, lebo tie poruchami spánku trpia častejšie ako muži.
Ale len minulý rok
Správa potravín a liečiv v USA odporučila zmenšiť dávky na polovicu
len pre ženy,
lebo práve zistili, že ženy toto liečivo metabolizujú
pomalšie ako muži,
čo spôsobuje, že sa ráno budia
s väčším množstvom aktívneho lieku v organizme.
A sú ospalé, sadnú si za volant auta,
a hrozia im dopravné nehody.
Ale nemôžem si pomôcť nemyslieť, ako lekár z pohotovosti,
koľko z tých pacientov, ktorých som za tie roky ošetrila,
boli obeťami dopravných nehôd,
ktorým sa možno dalo zabrániť,
ak by sa takáto analýza vykonala a reagovalo sa na ňu pred 20 rokmi,
keď sa tento liek prvý raz dostal na trh.
Koľko iných vecí sa musí zanalyzovať s ohľadom na pohlavie?
Na čo iné sme ešte zabudli?
Druhá svetová vojna zmenila mnoho vecí,
a jednou z nich je aj táto potreba chrániť ľudí,
aby sa nestali obeťami výskumu bez ich informovaného súhlasu.
Takže niektoré z prepotrebných smerníc alebo pravidiel sa už uskutočňujú
a jednou z týchto túžob bolo chrániť ženy v plodnom veku,
aby sa nezúčastňovali na žiadnych medicínskych výskumoch.
Boli tu obavy: čo ak by sa niečo stalo plodu počas výskumu?
Kto by bol za to zodpovedný?
A tak si vedci v tomto čase pomysleli,
že toto bolo skryté požehnanie,
lebo – povedzme si otvorene – mužské telá sú dosť homogénne.
Muži nemajú neustále kolíšuce hladiny hormónov,
ktoré by mohli kaziť čisté údaje, ktoré by mohli dostať na výskumoch s mužmi.
Bolo to ľahšie. Bolo to lacnejšie.
Nehovoriac o tom, že v tom čase sa všeobecne predpokladalo,
že muži a ženy sú si podobní v každom ohľade,
odhliadnuc od ich rozmnožovacích orgánov a pohlavných hormónov.
Takže bolo rozhodnuté:
medicínsky výskum sa robil na mužoch,
a výsledky sa neskôr aplikovali na ženy.
Čo to urobilo s pohľadom na ženské zdravie?
Zdravie žien sa zúžilo len na reprodukciu:
prsníky, vaječníky, maternica, tehotenstvo.
Tomuto termínu dnes hovoríme bikini medicína.
A takto to bolo až do 80. rokov,
keď tento koncept kritizovala komunita lekárov
a ľudí pôsobiacich vo verejnom zdravotníctve, keď zistili,
že vylúčením žien zo všetkých štúdií medicínskeho výskumu
sme im vlastne urobili medvediu službu,
a to v tom, že okrem rozmnožovania
v podstate nič nevieme o jedinečných potrebách
ženského pacienta.
Odvtedy vyšlo na svetlo obrovské množstvo dôkazov,
čo nám ukazuje, akí rozdielni sú muži a ženy v každom ohľade.
Viete, v medicíne máme túto frázu:
deti nie sú len malí dospelí.
Hovoríme si to, aby sme si pripomenuli,
že deti majú vlastne inú fyziológiu než normálni dospelí.
A preto sa objavila špecializácia pediatria.
A teraz môžeme skúmať deti, aby sme im zlepšili život.
A viem, že to isté sa dá povedať o ženách.
Ženy nie sú len muži s prsiami a potrubiami.
Ale majú svoju anatómiu a fyziológiu,
ktorá si zaslúži, aby sa skúmala s rovnakou intenzitou.
Ako príklad si zoberme kardiovaskulárny systém.
Táto oblasť medicíny urobila najviac pre to, aby zistila,
prečo sa zdá, že muži a ženy majú úplne iné infarkty.
Srdcové choroby sú príčinou smrti číslo 1 u mužov aj u žien,
ale po prvom roku od infarktu zomrie viac žien ako mužov.
Muži sa sťažujú na dláviacu bolesť v hrudníku,
akoby im na hrudi sedel slon.
A toto nazývame typickým.
Ženy majú tiež bolesť v hrudi.
Ale viac žien sa sťažuje na to, že sa „jednoducho necítia dobre“,
„akoby sa nevedeli dobre nadýchnuť“,
či „v poslednom čase príliš unavene“.
A z nejakého dôvodu toto nazývame netypické,
hoci, ako som spomenula, ženy naozaj tvoria polovicu populácie.
A aké sú teda dôkazy, ktoré pomáhajú vysvetliť niektoré tieto rozdiely?
Ak sa pozrieme na anatómiu,
ženy majú menšie krvné cievy vedúce do srdca,
a v týchto cievach sa choroba rozvíja inak
u žien než u mužov.
A testy, ktoré používame na určenie, či má niekto riziko infarktu,
sú v prvom rade navrhnuté mužmi, a testované a zdokonaľované na mužoch,
a preto nie sú také dobré pri detekovaní rizika u žien.
A potom, keď myslíme na liečbu,
bežnú liečbu liekmi, ktoré užívame, napríklad aspirín.
Aspirín podávame zdravým mužom, aby sme im pomohli predísť infarktu,
ale viete o tom, že ak podáte aspirín zdravým ženám,
je to pre ne vlastne škodlivé?
Toto nám len potvrdzuje,
že sa stále pohybujeme len po povrchu.
Pohotovostná medicína je rýchly biznis.
V koľkých oblastiach medicíny, ktoré môžu zachrániť život,
ako rakovina a infarkt,
sú dôležité rozdiely medzi mužmi a ženami, ktoré by sme mohli využívať?
Alebo dokonca, prečo niektorým ľuďom tečie z nosa
viac než iným,
či prečo lieky proti bolesti, ktoré dávame tým so zlomenými malíčkami
u niektorých účinkujú, a u iných nie?
Inštitút medicíny tvrdí, že každá bunka má pohlavie.
Čo to znamená?
Pohlavie (sex) je DNA.
Rod (gender) je to, ako sa niekto prezentuje v spoločnosti.
A tieto dva pojmy sa vždy nestretávajú,
ako vidíme u populácie, ktorá je transgender.
Ale je dôležité pochopiť, že od momentu počatia
každá bunka v našom tele,
bunka pokožky, vlasov, srdca a pľúc,
obsahuje našu jedinečnú DNA,
a tá DNA obsahuje chromozómy, ktoré určujú,
či sa staneme mužom alebo ženou.
Kedysi sme si mysleli,
že tie chromozómy určujúce pohlavie, ktoré vidíme tu,
XY sú mužské, XX sú ženské,
sotva určovali, či sa narodíte s vaječníkmi, alebo semenníkmi,
a že to boli práve pohlavné hormóny produkované týmito orgánmi,
ktoré sú zodpovedné za rozdiely, ktoré vidíme v opačnom pohlaví.
Ale teraz vieme, že táto teória bola nesprávna,
alebo aspoň trochu nekompletná.
A našťastie vedci ako Dr. Page z Whitehead Institute,
ktorý pracuje na chromozóme Y,
a doktor Yang z UCLA,
našli dôkazy, ktoré nám hovoria, že tieto chromozómy určujúce pohlavie,
ktoré sú v každej bunke nášho tela
sú neustále aktívne počas nášho celého života
a mohli by byť tým, čo je zodpovedné za rozdiely, ktoré vidíme
v dávkovaní liekov,
alebo za príčinu rozdielov medzi mužmi a ženami
v citlivosti a vážnosti chorôb.
Tieto nové vedomosti menia pravidlá hry,
a je na tých vedcoch, ktorí stále hľadajú dôkazy,
ale je na klinických lekároch, aby začali vykladať tieto údaje
pri lôžku, a to už dnes.
Hneď teraz.
Aby sme tomu pomohli, som spoluzakladateľkou národnej organizácie
s názvom Sex and Gender Women's Health Collaborative,
a my zbierame všetky tieto údaje, aby boli prístupné pri učení
a starostlivosti o pacientov.
A pracujeme na tom, aby sa vďaka nám stretli medicínski učitelia.
To je veľa práce.
Mení to spôsob, akým sa medicínsky tréning robil od svojho počiatku.
Ale ja tomu verím.
Viem, že uvidia hodnotu začlenenia pohľadu pohlavia
do súčasných učebných osnov.
Je to o správnom školení poskytovateľov zdravotnej starostlivosti.
A na regionálnej úrovni
som spolutvorkyňou divízie Oddelenia pohotovostnej medicíny
tu na Brown University,
s názvom Pohlavie a rod v pohotovostnej medicíne,
a vykonávame výskum na určenie rozdielov medzi mužmi a ženami
v pohotovostných podmienkach,
ako srdcové choroby a infarkty, otravy krvi a zneužívanie liekov,
ale veríme, že v popredí je vzdelanie.
Vytvorili sme 360-stupňový model vzdelávania.
Máme programy pre lekárov, pre sestričky, študentov
a pre pacientov.
Pretože toto sa nesmie nechať len na lídrov v zdravotnej starostlivosti.
My všetci hráme úlohu pri zmenách.
Ale musím vás varovať: toto nie je ľahké.
Vlastne, je to ťažké.
Od základov to mení spôsob, akým premýšľame o medicíne,
zdraví a výskume.
Mení to náš vzťah k systému zdravotnej starostlivosti.
Ale niet cesty späť.
Teraz vieme práve dosť na to,
aby sme vedeli, že sme to nerobili správne.
Martin Luther King Jr povedal:
„Zmena nepríde na kolieskach nevyhnutnosti,
prichádza neustálym bojom.“
A prvý krok k zmene je povedomie.
Nie je to len o zlepšení medicínskej starostlivosti pre ženy.
Je to o personalizovanej, individuálnej zdravotnej starostlivosti pre každého.
Toto povedomie má silu transformovať zdravotnú starostlivosť pre mužov a ženy.
A odteraz chcem, aby ste sa pýtali lekárov,
či liečba, ktorú dostávate, je prispôsobená vášmu pohlaviu a rodu.
Možno nepoznajú odpoveď,
zatiaľ.
Ale diskusia sa už začala a spoločne sa môžeme všetci učiť.
Pamätajte, že pre mňa a mojich kolegov v tejto branži
je vaše pohlavie a rod dôležité.
Ďakujem.
(potlesk)