Můj příběh vlastně začal zde v Rádžasthánu
před dvěma lety.
Byla jsem v poušti, hvězdné nebe nade mnou,
se zpěvákem Sufi jménem Mukhtiar Ali.
A mluvili jsme o tom,
že se nic nezměnilo
od časů staroindického eposu Mahábhárata.
Tehdy, když jsme my Indové chtěli cestovat,
zapřáhli jsme vůz a rozjeli se s větrem o závod.
Podobně jako když dnes létáme letadlem.
Tehdy,
když indický princ Ardžuna, velký válečník,
dostal žízeň, vzal do ruky luk,
střelil šíp do země a z ní začala pramenit voda.
Dnes děláme to samé
za pomoci strojů a vrtáků.
A došli jsme k závěru,
že kouzla byla nahrazena
stroji.
A z toho mi vážně bylo do pláče.
Stal se ze mě tak trochu technofob.
Děsila mě představa,
že ztratím schopnost
si vychutnat a ocenit západ slunce,
aniž bych si ho fotila a pak o tom psala přátelům na Twitteru.
Mám pocit, že by technologie
měla kouzla umožňovat, ne je ničit.
Když jsem byla malá holka,
můj dědeček mi dal svoje stříbrné kapesní hodinky.
A tento kousek 50 let staré technologie
byl pro mě ta nejkouzelnější věc na světě.
Byla to zlatá brána
do světa pirátů a ztroskotaných lodí
a výplodů mé představivosti.
Mám pocit, že díky našim mobilům
a stylovým hodinkám a foťákům
jsme přestali snít.
Že nám brání nechat se inspirovat.
A tak jsem do toho skočila po hlavě, do světa technologií,
abych zjistila, jak ji mohu využít k vytváření kouzel,
namísto jejich ničení.
Knížky ilustruji už od svých 16 let.
Když jsem uviděla iPad,
viděla jsem v něm zařízení na vyprávění příběhů,
které může spojovat čtenáře po celém světě.
Dokáže rozpoznat, jak ho držíme.
Ví, kde se nacházíme.
Spojuje obrázky, text,
animaci, zvuky a hmat.
Do vyprávění je najednou
zapojeno mnoho smyslů.
Ale k čemu to využít?
Rovnou spustím Khoyu,
interaktivní aplikaci pro iPad.
Píše se tu: "Umístěte prsty
na každé světélko."
A pak --
(Hudba)
Píše se tu: "Tato skříňka patří..."
A tak sem napíšu svoje jméno.
Tím se vlastně stávám postavou v této knize.
V určitou chvíli dostávám dopisy --
a iPad ví, kde bydlím díky GPS --
a chodí na moji adresu.
Dítě ve mně je nadšené
ze všech těch nových možností.
Teď jsem dlouho mluvila o kouzlech.
A neměla jsem na mysli čaroděje a draky,
myslela jsem spíš taková ta dětská kouzla,
ty představy, kterými jsme se bavili jako malí.
Tahleta představa světlušky ve sklenici, z nějakého důvodu
pro mě byla vždycky vzrušující.
Takže tady musíte naklánět iPad tak,
aby světlušky vyletěly ven.
A ony vám pak svítí na cestu celý zbytek knihy.
Další představa, která mě jako dítě fascinovala,
že celá galaxie se může schovávat
v jedné jediné kuličce.
Takže tady
se každá knížka a každý svět
proměňuje v malou kuličku
kterou vložím sem,
do tohoto magického přístroje v přístroji.
A díky tomu se mi otevře mapa.
Všechny fantasy knížky měly vždycky mapy,
ale ty mapy byly statické.
Toto je mapa, která roste a svítí
a stává se vaší navigací po zbytek knihy.
Také se vám v určitých částech knihy odkrývá.
Tak a teď vstoupím dovnitř.
Další věc, která je pro mě velice důležitá,
je vytvářet obsah, který je Indický,
ale přesto velmi současný.
Zde jsou Apsary.
Už jsme slyšeli o vílách a o nymfách,
ale kolik lidí mimo Indii
zná jejich Indický protějšek - Apsary?
Tyhle ubohé Apsary byly uvězněny v Indrových komnatách tisíce let
ve staré zatuchlé knize.
A my jsme je opět probudili k životu
v současném příběhu pro děti.
V příběhu, který se dokonce zaobírá aktuálními problémy,
jako je environmentální krize.
(Hudba)
Když mluvíme o environmentální krizi,
myslím, že za posledních 10 let tu vznikl velký problém,
děti se zamykají u sebe v pokoji,
nalepeni na počítač, a nejsou schopni se dostat ven.
Nyní díky mobilní technologii
můžeme děti poslat ven do světa přírody
i s jejich technikou.
Jedna z interakcí v knize
vás vyšle splnit úkol,
kde musíte jít ven,
a svojí kamerou na iPadu
sehnat obrázky různých přírodních objektů.
Když jsem byla malá, měla jsem spoustu sbírek
klacíků a kamínků a oblázků a mušliček.
Z nějakého důvodu to děti už nedělají.
Takže tento dětský rituál vracíme zpět,
musíte jít ven
a v jedné kapitole vyfotit obrázek květiny,
a pak ho označit.
V další kapitole musíte vyfotit kousek kůry,
a pak jej označit.
A stane se to,
že si vlastně vytvoříte digitální kolekci fotografií
kterou potom můžete nahrát na web.
Dítě v Londýně nahraje obrázek lišky
a říká: "Jé, dneska jsem viděl lišku."
A dítě v Indii říká: "Dneska jsem viděl opici."
Vytváří to tento druh sociální sítě
okolo sbírky digitálních fotografií
které jste si vyfotili.
Ve spojení
kouzel, Země a technologie,
je mnoho možností.
Plánujeme, že v další knize bude interakce,
kde vezmete svůj iPad ven, nahrajete video
a skrze rozšířenou realitu
uvidíte vrstvu animovaných skřítků
kteří se objeví na rostlinách před vaším domem.
V jednu chvíli je celá obrazovka plná listů.
A tak musíte pusou napodobit foukání větru a odfouknout je
abyste mohli přečíst zbytek knihy.
Jsme na cestě
ke světu, kde se síly přírody
a technologie propojují,
a kouzla a technologie se propojují.
Využíváme energii ze slunce.
Vydáváme se se svými dětmi
blíže přírodnímu světu
za kouzly a radostí
a dětskou láskou, kterou jsme znali,
skrze jednoduché médium příběhu.
Děkuji.
(Potlesk)